‫אני לא מאמין. הבת שלי מיסטי חזרה.‬
‫טוב, קראתי לך "מיסטי-ויסטי" פעם,‬
‫אבל נוכל לשכוח מזה, אם תרצי.‬
‫אה.‬
‫אני בהחלט רוצה.‬
‫כרגע, בכל אופן.‬ ‫-טוב, מיסטי-ויסטי. כלומר, מיסטי.‬
‫יש לנו המון פערים להשלים!‬ ‫אה, אני צריך להביא משהו.‬
‫כמה שזה נפלא!‬
‫חבל שאני כבר צריכה לעוף‬ ‫כדי למלא את תפקידיי המלכותיים.‬
‫אני שמחה כל כך בשמחתכם.‬
‫אין דבר טוב יותר מבת.‬
‫חוץ משתי בנות, אולי.‬
‫טוב, עליי לעזוב. היו שלום!‬
‫זוכרת שהלכנו לקרקס‬
‫וחשבת שזה הדבר הכי מצחיק בעולם? כן?‬
‫ואהבת את הציור הזה ממוזאון חדי-הקרן.‬
‫אני חייב לומר שכשהיית קטנה,‬ ‫היה לך חוש אמנותי מתקדם מאוד.‬
‫אה.‬
‫אני לא בדיוק זוכרת את כל זה, אלפביטל.‬
‫היי! מספיק עם "אלפביטל".‬ ‫מעכשיו, תקראי לי "אבא".‬
‫טוב, אבא.‬
‫אה, התכוונת רק למיסטי. הבנתי.‬
‫סליחה, אני לא זוכרת. אבא.‬
‫צריך לרענן את זיכרונך.‬
‫אני יודע! נבלה יום מדהים כאבא ובת,‬ ‫ואני מבטיח שאז יחזרו לך כל הזיכרונות.‬
‫מה את אומרת?‬ ‫-אני אשמח.‬
‫וואו, קודם סימן החן שלי ועכשיו זה.‬
‫אני שמחה עד גג הירח שהתאחדנו.‬
‫זה מתוק.‬ ‫-כזה חמוד!‬
‫אני פשוט מוצפת בהמון רגשות!‬
‫הפוני הקטן שלי: סימנים של קסם‬
‫איך נתחיל להתחבר מחדש ולהיזכר?‬
‫תמיד ידעת יותר ממני להמציא משחקים ולכייף.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. לכן יש משחקים בבית התה הגבישי שלי.‬
‫בזכותך.‬
‫זה מתחשב כל כך!‬ ‫-אני לא עומדת בזה!‬
‫אני לא זוכרת את זה ומתי שיחקתי בכלל.‬
‫חוץ מבמשחק המזימות,‬ ‫שמתכננים בו להשתלט על העולם ועל כל הפונים?‬
‫אופלין מתה עליו.‬
‫רגע. זה לא באמת משחק, נכון?‬
‫ברור לנו שעברת המון, מיסטי.‬ ‫יש לך עוד המון מטענים לפרוק.‬
‫לגמרי. יש לי עוד 20 ארגזים‬ ‫עם זיכרונות ממיסטי.‬
‫לא, מטען רגשי ונפשי. אבל גם אותם.‬
‫ואגב זה, תוכלי לתת פרסה, בתי?‬
‫אה, מתי שתרצה, אבא-ביטל. כלומר, אלפ-אבא.‬
‫סליחה. עוד לא התרגלתי לזה.‬
‫שמעת מה מיסטי אמרה הרגע?‬ ‫-כן! "אבא-ביטל"? קורע.‬
‫לא, לא זה.‬ ‫היא אמרה שאופלין תשתלט על כל הפונים.‬
‫אולי נבין מה"משחק" ששיחקו מה המזימה שלה.‬
‫ונהיה ביתרון.‬ ‫אנחנו בכלל מגנים על אקווסטריה?‬
‫אני חייבת לשאול את מיסטי מיד.‬ ‫-זיפ, את בלשית מבריקה.‬
‫אבל כל בלש ידע שזה לא הזמן לחקור את מיסטי.‬ ‫-בטח שזה הזמן.‬
‫תראי, הגישה שנקטת עם מיסטי‬ ‫הייתה קיצונית קצת לאחרונה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אז לגבי אופלין…‬
‫אז לגבי אופלין הזו…‬
‫מיסטי! ספרי לי על אופלין ומיד!‬
‫אולי הייתי אגרסיבית קצת.‬
‫כרגע היא זקוקה רק לתמיכתנו.‬
‫היא תספר לנו כל מה שצריך כשתהיה מוכנה.‬
‫אולי נברר עוד קצת בעצמנו?‬
‫רעיון טוב, חברות.‬
‫אנחנו חדי הקרן תמיד אומרים,‬ ‫"העבר הוא המפתח להווה."‬
‫חשוב מאוד להבין את העבר של הפוני,‬
‫כי בחירותיו של כל פוני מהדהדות ברחבי הזמן…‬
‫מהדהדות?‬ ‫-כן, ברחבי הזמן,‬
‫ואני יודעת עם איזה פוני לדבר.‬
‫בואו אחריי.‬
‫תלקטו עשב ותיזהרו שלא לדרוך‬ ‫על עשבים מסריחים. זו העונה שלהם.‬
‫וגם אתה.‬
‫וגם אתה בא איתי.‬
‫כמה נפלא לטייל איתך היום במשעול הזיכרונות.‬
‫אהבת את המקום הזה.‬ ‫-באמת? מה שמו?‬
‫משעול הזיכרונות. ותראי שם.‬
‫חרטנו את זה ביחד. ברשות מהעץ, כמובן.‬
‫עברתי ליד זה בכל יום מאז שנעלמת.‬
‫אני מת כבר להיות שוב אבא במשרה מלאה.‬
‫הזעפן הזה מאושר מאי פעם.‬ ‫אפילו עם המלכה הייבן הוא לא כזה.‬
‫גם מיסטי נראית שמחה מאי פעם.‬
‫אולי ניתן להם להתאחד בשקט?‬
‫אני לא מבינה למה צריך…‬
‫מה? היא עוד תרצה את זה. זה מתוק!‬
‫ואולי קצת פולש להם לפרטיות. בסדר.‬
‫נלך מפה כדי לא להפריע‬ ‫לבילוי המשפחתי שלכם ביחד.‬
‫ולפרטיות. אבל אל תשאלו למה אמרתי את זה.‬
‫אם תצטרכו אותנו, רק תתקשרו.‬
‫שמעת? בילוי משפחתי! רק שנינו.‬
‫כמו פעם.‬
‫ברוך שובך הביתה, ילדה.‬
‫אני אעשה הכול כדי שיהיה לך נוח פה.‬
‫חכי. מיד תראי את החלק הכי טוב.‬
‫טה-דה!‬ ‫-וואו, זה…‬
‫חדר הילדות שלך.‬
‫הוא בדיוק כמו שהיה ביום שנעלמת.‬
‫רק שהכול מאובק כמו מאורת חד-קרנב.‬
‫אני פשוט אשכור את דאסטי,‬ ‫הפוני המנקה, והיא תעזור.‬
‫מבטיח שיהיה נקי ורענן.‬ ‫את עדיין אוהבת מנטה מרעננת?‬
‫בכל אופן, התמקמת לך ונעבור לקטע הכיפי.‬
‫חיכיתי לרגע הזה כל חיי.‬
‫אין לו מושג מי אני עכשיו.‬
‫אבל צריך לזרום עם זה‬ ‫כדי שזה יהיה היום הטוב בחייו.‬
‫טוב, מיסטי.‬ ‫למדת לפברק חיוכים, אז נצלי את זה.‬
‫ולחייך.‬
‫איי! זה מכאיב לי.‬
‫זאת הבת שלי מיסטי. זוכרת אותה?‬
‫תגידו שלום לסייחה הקטנה שלי.‬
‫היי! זו הילדה שאבדה לי. תלחץ לה פרסה.‬
‫אלפביט… כלומר, אבא.‬
‫אולי נרגיע קצת?‬
‫אני לא מתה על כל תשומת הלב.‬
‫אה, ברור! אני ממש מצטער.‬
‫אהבת שהסתובבתי ודיברתי ככה.‬
‫אני אצעק פחות. אבל לא אתגאה פחות.‬
‫אה. תכננתי לך משהו מרגש מאוד.‬
‫מה תכננת? אולי ביקור בספריית חדי הקרן?‬
‫בחיים לא הייתי בספרייה כזו. או שאולי…‬
‫אנחנו בגן משחקים?‬
‫בדיוק. היו לנו המון זמנים טובים פה.‬
‫אהבת אז את הנדנדה.‬
‫כיף.‬
‫ולהתגלש במגלשה.‬
‫כיף. אוי.‬
‫ולהסתובב בקרסוסלה.‬
‫מה דעתך על עוד סיבוב? מאבא'לה?‬
‫בבקשה?‬
‫בטח.‬
‫אפשר להיות עליה?‬
‫את לא קצת גדולה מדי לזה?‬
‫כן, אבל רגע. אנחנו לא באותו גיל?‬ ‫-אז מה?‬
‫תשמע, נחטפתי ונשטף לי המוח במשך שנים‬ ‫ואני מוצפת ברגשות וזקוקה לזה, טוב?‬
‫רגשות…‬
‫אני מבין אותם היטב.‬
‫מי ייתן וסחרחרת הרגש‬ ‫תוביל אותך מהאפלה הנצחית אל האור.‬
‫בטח, מה שתגיד.‬
‫מוכנה!‬
‫איזה כיף!‬
‫איזה כיף! טוב, זה מספיק!‬
‫פעם הייתה לך קיבה חזקה.‬ ‫שנסיים עם המתקנים להיום?‬
‫אני בסדר. בסדר גמור.‬
‫זה היה כיף אדיר. וואו!‬
‫אולי ננסה משהו אחר?‬ ‫-כן. אני אשמח.‬
‫יש חקר מערות ויש טיפוס עצים אתגרי.‬
‫או שאולי ניכנס שוב לקטע של בליעת אש.‬
‫איזי. איפה אנחנו?‬
‫וגם תחזיקו סלי עשב בר לסלסלות שי.‬
‫נו, תראו מי פה. דיזי.‬
‫איזי, הזקנה פלאוור.‬
‫אלה סאני וזיפ.‬ ‫סאני וזיפ, תכירו את הזקנה פלאוור.‬
‫זו הפוני הכי זקנה בעיר.‬ ‫היא כזו זקנה שזה חלק מהשם שלה.‬
‫לכבוד הוא לנו, הזקנה…‬ ‫-זה לא המנהג עם זקני בריידל!‬
‫תנו לה את הסלים.‬
‫סלי עשב בר לסלסלות שי?‬
‫כמה מתחשב מצידכן. וגם מכבד.‬
‫פלאוור הכי טובה‬ ‫בסיפורי עמים ביער בריידל.‬
‫היא יודעת אגדות שסופרו לפונים קטנים‬ ‫במשך דורות על גבי דורות!‬
‫כאילו, העבר כולו נמצא לה בראש.‬ ‫הייתן מאמיניזות?‬
‫זה מזכיר לי את הסיפור‬ ‫שבו הדביבון נשך את הנחש.‬
‫אוי! הוא אדיר.‬
‫כמה מהסיפורים שלה לא הגיוניים בהתחלה,‬
‫אבל אני מבטיחה שתלמדו ממנה‬ ‫על העבר של אקווסטריה.‬
‫החברות שלי ממש יוכלו להיעזר בך.‬
‫תוכלי לכבד אותן בכמה סיפורים טובים?‬
‫כן, בתנאי אחד.‬
‫אני רוצה לבקר בעיר הגדולה!‬
‫פסגות צפריר?‬
‫בדיוק. תיקחו אותי לשם?‬
‫נשמח להיות המדריכות שלך.‬
‫כיף חיים!‬
‫אז אני צריכה לארוז.‬
‫חצאיות פודל עדיין פופולריות שם?‬
‫החתול הפצוע אומר "מיאאוץ'". אאוץ'.‬
‫מיאו-אאוץ'.‬
‫זה בטח יזכיר לך נשכחות.‬
‫טעימות תה-עם-עוד בבית התה הגבישי שלי.‬
‫נראה אם אני זוכר…‬
‫יופי. זה עדיין עובד.‬
‫יאמי.‬
‫ידעתי! את עדיין אוהבת‬ ‫את התה המיסט-ורי של מיסטי.‬
‫קראתי לו על שמך‬ ‫ולא הגשתי אותו לאף אחד מאז.‬
‫אבל אני לא זוכר מה יש בו. כבר שתית?‬
‫וואו. אז את צריכה עוד כוס.‬
‫הספיק לי התה, אלפ… אבא.‬
‫יש משהו אחר, כל דבר אחר, ברשימה שלך?‬
‫דווקא כן.‬
‫"ינש-אוף", אומר הינשוף הפצוע.‬
‫ינש-אוף…‬
‫ערב שירה. הדבר האהוב עלייך.‬
‫זוכרת שזכית בשירת נוער‬ ‫כשדקלמת את "הרהורי גביש זהרורים"?‬
‫אני לא זוכרת. האמת, זה נשמע נורא…‬
‫נורא חמוד? כן! זה היה חמוד.‬
‫הנה.‬ ‫-רגע, אני…‬
‫ממש נהנית מהטיסה בזרם רעמה, הזקנה פלאוור.‬ ‫-אוי, בהחלט!‬
‫זה הזכיר לי את הפעם שדאיתי בדהרון.‬
‫אז אם אנחנו סוף סוף פה,‬ ‫יש לנו כמה שאלות לגבי…‬
‫לא יכול להיות!‬
‫קניות בשדרת רעמה.‬
‫כמה נפלא לראות סוף סוף את המקום האגדי הזה!‬
‫תראו!‬
‫ידעתן שהסגנון הזה‬ ‫היה באופנה כשהייתי סייחה?‬
‫מדהים לראות שהוא חזר.‬
‫בטח. אז רציתי לדעת לגבי‬ ‫האליקורן העתיקה והמרושעת אופלין.‬
‫מה? את יודעת משהו?‬
‫אני לא מאמינה על הפגסוס הזו!‬
‫יש לה כובע וינטג' מבוטיק קרוסלה.‬
‫יודעות כמה קשה למצוא אותם?‬ ‫ותראו! חנות המוזיקה הזו…‬
‫זה לא מתקדם בכלל.‬
‫מילא לדאוג שהיא תתרכז,‬ ‫אבל הסיפורים שלה? הם קשקוש!‬
‫כן, הם קצת…‬
‫אבל זוכרת מה איזי אמרה?‬ ‫נראה מה יש לה לומר.‬
‫והיא בהחלט אומרת הרבה.‬
‫אם ניקח אותה להאנגר הישן,‬ ‫אולי זה יעודד אותה לדבר קצת על אופלין?‬
‫צודקת. אולי שם היא תיזכר מהר.‬
‫ואגב מהר, חכי לנו!‬
‫לאט!‬
‫מגניב. איזו בחירה אמיצה.‬
‫אני מצטערת. אני לא יכולה יותר!‬
‫זה היה גאוני!‬
‫אני מוצף ברגשות.‬
‫מה… מה היה העניין שם?‬
‫זו הייתה אמירה על אבדן זהות.‬
‫וגם ניכרו בה חששות‬ ‫לגבי קשר שברירי בין אב לבת שחודש לאחרונה.‬
‫הבנתם את כל זה?‬
‫אני מבין.‬
‫גם יש מצב שזו הייתה אמירה על אממ-מטריות.‬
‫כן, גם.‬
‫תיארתי לעצמי שתהיי פה.‬
‫מה קרה? את אוהבת להופיע.‬
‫לא, אני לא אוהבת!‬
‫כבר לא, בכל אופן.‬
‫אני שונאת שמתמקדים בי.‬ ‫שנאתי את גן המשחקים.‬
‫מצטערת, אבל היה לי קשה מאוד היום.‬
‫לא אהבת אף דבר שעשינו?‬
‫לא. לא אהבתי.‬
‫למען האמת, אני לא יודעת מה אני אוהבת.‬
‫או אפילו מי אני.‬
‫לא הייתה לי הזדמנות‬ ‫להבין את כל הדברים האלה.‬
‫וואו, אוניקס ודאפל צדקו.‬ ‫אני רק רוצה שתרגישי בבית.‬
‫אבל אני לא מרגישה ככה.‬
‫אני בקושי מכירה את המקום הזה. או את עצמי.‬
‫ואתה בקושי מכיר אותי.‬
‫עבר המון זמן וקרו המון דברים מאז.‬
‫הסייחה שאהבת פעם כבר לא קיימת.‬
‫אני מצטערת. אני מצטערת כל כך.‬
‫לא ידעתי. רק רציתי שתראי שאכפת לי ממך.‬
‫אבל אני מבין.‬
‫את רוצה להיות לבד.‬
‫לא! אני לא רוצה להיות לבד יותר.‬
‫ככה תמיד הייתי והרגשתי.‬
‫ועכשיו יש לי אותך.‬
‫איכשהו יש לי אותך.‬
‫אבא שלי!‬
‫אוי, מיסטי-ויסטי שלי.‬
‫את צודקת. נאחזתי בעבר.‬
‫בכאב שהרגשתי כשאיבדתי אותך,‬ ‫שהקשיח לי את הלב.‬
‫תשאלי כל אחד בעיר‬ ‫איך זעפתי במשך כל הירחים האלה.‬
‫בואי נתחיל מחדש. שמי אלפביטל ואני אביך.‬
‫לא ידוע לי כלום עלייך אבל כשתהיי מוכנה,‬
‫אני רוצה לשמוע הכול על חייך‬ ‫ועל החוויות שלך ועל מי שאת עכשיו.‬
‫תענוג להכיר אותך מחדש.‬
‫אני מיסטי. טי, בקיצור.‬
‫כמו "תה"?‬
‫אני אוהב את זה.‬ ‫-גם אני.‬
‫הרגע המצאתי.‬
‫היי, נשאר לנו עוד קצת מיום אב ובת.‬
‫מה את רוצה לעשות?‬
‫מפה, הזקנה פלאוור. נרצה שתראי משהו.‬
‫שאראה משהו?‬ ‫אז תנו לי להרכיב את המשקפיים החדשים האלה.‬
‫הלכתי על עיצוב קלאסי. חזק ביותר!‬
‫ואגב חזק, כדאי שאתמתח.‬
‫וואו, היא נמרצת. ופטפטנית.‬
‫פעם הייתי בחתונה מפוארת ונוצצת ביותר,‬
‫אבל הפונים שם כל הזמן שינו צורה‬ ‫וכמעט הלכה לי הירך!‬
‫אם נרצה ללמוד משהו, זה בטח המקום הנכון!‬
‫אז בואו נראה.‬
‫בחיי!‬
‫ההאנגר הזה יפהפה.‬
‫הוא מזכיר לי את התקופה‬ ‫שבה הארצות היו מאוחדות.‬
‫סוף כל סוף. מתחילים.‬
‫פעם, לפני זמן רב,‬ ‫הייתה עטלפה קסומה בשם דון.‬
‫היא הייתה מוקפת בעטלפים כמוה,‬
‫אבל עטלפה אחת לא הסתדרה עם כל השאר.‬
‫העטלפה הזו רצתה להתעופף לכל עבר‬ ‫ולאכול את כל הפירות בעצמה.‬
‫אז דון דיברה עם עכביש,‬
‫והוא טווה רשת יפה‬ ‫שתרחיק משם את העטלפה הרעה והגרגרנית.‬
‫בסופו של דבר, דון הצליחה להגן על הקן,‬
‫אבל העטלפה הגרגרנית‬ ‫עדיין מנסה לפרוץ מבעד לרשת גם בימינו.‬
‫ולכן יש עטלפי פירות ועטלפי חרקים.‬
‫זה הסוף.‬
‫זו הייתה… אגדה מקסימה.‬ ‫-כן.‬
‫תודה שסיפרת לנו את הסיפור שלך.‬
‫זה באמת היה מקסים,‬ ‫אבל לא הכיל שום רמזים.‬
‫היי, ניסינו. לפחות הזקנה פלאוור נהנתה פה.‬
‫היא נראית מאושרת.‬
‫והאמת, אם שימחנו אותה ככה,‬ ‫זה כבר הישג בעיניי.‬
‫תודה רבה שערכתן לי‬ ‫סיור של פעם בחיים, סייחות שלי.‬
‫אנחנו שמחות שיכולנו.‬ ‫-מגיע לך.‬
‫זה באמת ייחקק בזיכרוני.‬
‫בעיקר מפני שזכיתי לראות‬ ‫את עץ ביחד החדש. הוא מקסים כל כך!‬
‫סליחה, מה?‬
‫כן. עץ ביחד. הוא שם.‬
‫בדיוק כמו‬ ‫עץ המשאלות היפה שלנו ביער בריידל.‬
‫מה זה עץ ביחד?‬
‫לעצים האלה יש כוח רב.‬
‫הם נוצרים רק כשסוסי פוני‬ ‫מתאחדים בידידות אמת.‬
‫עצי ביחד מתחברים‬ ‫ומתקשרים זה עם זה בדרך קסם,‬
‫באמצעות שורשיהם מתחת לאדמה.‬
‫הם המגנים הגדולים שלנו,‬ ‫ועלינו להגן עליהם בתמורה.‬
‫וואו.‬
‫תודה רבה שלימדת אותנו את זה.‬
‫זה עניין של מה בכך,‬ ‫כי נמצא בי כל הידע מאבותיי חדי הקרן.‬
‫ובעיקר דודה רבתא-רבתא-רבתא-רבתא מונדאנסר.‬
‫היא חתיכת טיפוס.‬
‫תפסיקי לקשקש, אני שומעת אותך!‬
‫נכון שאמרתי שאני סבלני,‬
‫אבל אני מת כבר לראות מה את מתכננת.‬
‫תפקח את העיניים.‬
‫תה?‬
‫תה.‬
‫אבל לא סתם תה.‬ ‫תערובת חדשה שאני המצאתי ויצרתי. תטעם.‬
‫טעים מאוד.‬
‫יש מרירות בהתחלה,‬
‫אבל זה נעלם והוא נהיה חמים ומנחם.‬
‫זו מטפורת התה שלי לך.‬
‫זה כמו שירה.‬
‫אני שמח כל כך שזכיתי‬ ‫להזדמנות נוספת-נוספת איתך.‬
‫את בבית.‬
‫האמת, אני עדיין לא מרגישה פה כמו בבית.‬ ‫אני לא ממש יודעת למה.‬
‫אני יודע מה לעשות.‬
‫אני רק צריך להתקשר לרגע.‬
‫ברוך אבא! הבנת? ברוך "אבא"?‬
‫מה? בית הזוהר הגבישי?‬
‫היי! סליחה שעוד לא פרקנו הכול.‬
‫יש לך דברים כבדים.‬
‫מה יש פה?‬
‫ספארקי, עזוב. ייפגע לך טופר.‬
‫מה כל זה?‬
‫הצעתי לחברים שלך שתגורי פה.‬
‫הם ישמחו שתישארי, אם זה מה שאת רוצה.‬ ‫-באמת?‬
‫אני רוצה!‬
‫הרגע הצעתי את המיטה! לא משנה.‬
‫את לא חייבת לגור איתי ביער,‬ ‫או לעשות משהו שאת לא רוצה.‬
‫את פוני גדולה וכבר לא התינוקת שלי.‬
‫וזה בסדר.‬
‫רק תבטיחי שתתקשרי בכל שבוע.‬
‫וגם מילאתי את המקרר למטה בארוחות בריאות.‬
‫והיית טובה כל כך בהכנת התה,‬
‫אז השארתי לך ארגז ענקי מלא בעשבים ובפרחים,‬ ‫כדי שתכיני תערובות בבית.‬
‫איזה כיף.‬
‫אני אתגעגע אלייך כל כך.‬
‫גם אני אתגעגע אליך, אבא.‬
‫עדיין יש לי את זה.‬
‫חיבוק גם מאיתנו!‬
‫רוח צפון. כמה התגעגעתי אלייך.‬
‫תשמעי, יש סיפור על רוח הצפון‬ ‫שהתחרתה ברוח הדרום בריקודים שיצרו טורנדו.‬
‫תחרות ריקודים? סיפור מעניין.‬
‫גם בזה יש מסר עמוק ונסתר שצריך לפענח?‬
‫לרוח תמיד יש מסרים, יקירתי.‬
‫אם תעופי נגד כיוון הרוח‬ ‫ביום חמישי, תביני בעצמך.‬
‫חזרתן!‬ ‫-היי!‬
‫התגעגענו.‬
‫יש! מיסטי כאן.‬
‫היי, אלפביטל. לא תאמין מה למדנו.‬ ‫הזקנה פלאוור, תספרי את?‬
‫הכול מתחיל בעטלפה קסומה.‬
‫היא כנראה התכוונה לסיפור השני.‬ ‫-אה! עצי ביחד.‬
‫טוב, כולם מחוברים באופן קסום…‬