СЕРІАЛ NETFLIXй
Спаркі, збережи свій апетит для їжі, а не квітів.
Нічого. Ти інакше й не можеш.
Вигулюй своїх «бешкетників».
Ні, не бешкетуй ще більше.
Спаркі, стій!
Спаркі, повільніше.
Спаркі, чекай!
Спаркі!
Годі вже бігати.
Що? Поводишся так, ніби якась таємнича сутність ховається в тіні позаду мене.
Відпусти, хай летить
Нехай сяє і блищить
Відзнаку ми лишімо
Без спину все летімо
Щоб лет наш Кращим, тільки кращим лиш ставав
Гей!
Усюди поні, де не глянь
Де бринить небесна даль
Знайди свою іскру, виблискуй і сяй
Себе прояви й нам розкажи
Чесне понське — завжди
Гей, поні, уперед
Єднаймося й риньмо у вільний лет
Подруго! Як тебе звати?
Я Іззі Мунбоу.
Місті. Я щойно прибула й вже бігтиму. Бувай.
Чекай, я теж була новенькою. Куди ти? Показати тобі місто?
Я…
Не зважай.
Він радий бачити ще одного єдинорога.
Зачекай. Єдинороги. Ти, я, ми.
Ми можемо бути подругами-єдинорогами!
Ой. Вибач.
Кажуть, у мене сильні обійми.
Неймовірно. Невже я завела подругу-єдинорога?
Гоп і з'явилася.
Я знала багато єдинорогів,
але, не знаю, з тобою щось не так.
Справді?
Ага. Мабуть, тому,
що ти моя перша подруга-єдиноріг у Бухті!
Так, мабуть.
Так!
Ти вчасно з'явилася, бо я щось сумую за Вуздоліссям.
За деревами, чаюваннями, вроками.
Ми годинами можемо говорити про Вуздолісся,
адже росли єдинорогами, правда?
Так, я могла б…
Що з тобою, Спарк Спарк?
Місті — наша подруга.
Ми відсвяткуємо нашу зустріч піжамною вечіркою єдинорогів.
Що це?
У єдинорогів так святкують знаходження друга. Не чула?
Точно. Я почула «плакальна вечірка». Це коли плачеш, бо не пообідала.
Я так подумала, бо зараз дуже голодна.
Тож вирішено. Сьогодні ти ночуватимеш у Світлому Домі.
Сьогодні? Я не можу. У мене є справи…
Будуть снеки, стрічки та чайні ліхтарики.
І подушки із сіна. Піду готуватись. Бувай, Місті!
То я можу піти на вечірку?
О, Місті, ти добряче відсвяткуєш.
Ти святкуватимеш усю ніч,
поки не вкрадеш дорогоцінну лампу Санні.
Вечірки точно такі? Не була там. А ти експертка.
-Іди в Білий Дім… -Світлий Дім.
Байдуже. Іди туди й знайди ту лампу.
У неї такий же ріг та копита.
І таке ж обличчя, як у мене.
Схоже, вона унікальна.
Кажеш, Спаркі гарчав на неї?
-Ти такий милий. -Цікаво чому.
Знаєш, Спаркі гарчить на поні, гілки, жуків та звірят.
Як і притаманно цікавому дракончику.
До речі, час повертати малого до відділку й готувати його до сну.
Уже час? Час ворушитися.
Ще стільки всього готувати. Це буде найкраща вечірка,
яку поні коли-небудь бачили у Вуздоліссі.
Тобто в Мустанговій Бухті. Тобто в Еквестрії!
Ну, я думала, мій день народження був чудовим,
але планку можна підняти.
Розмотуйте клубки ниток.
Вішайте ліхтарі.
Розвішуйте купу кольорових шарфів для атмосферності.
Святі підкови! Вона тут.
Вітаю у Світлому Домі, Місті…
Місті… Яке твоє прізвище?
Світлий Дім!
Світлий світанок? Світлосвітанок!
Місті Світлосвітанок,
вітаю на найкращу єдинорогову вечірку у твоєму житті.
Я така рада нарешті познайомитися. Іззі казала…
-Що казала? -Коли, кажеш, прибула в Бухту?
-Я не… -Ти тут проїздом чи назавжди?
Зіп, подруго, не на ту копито точиш.
Не розслідуй її справу.
Місті — наша подруга. Ми відстаємо від графіка.
Нумо, «єдинороги».
Що за… Блиску мій.
Та-да!
То які правила гри?
Правила «Монопонії» такі:
стаєш на непарному числі — поні робить щось смішне,
якщо на парному — ти робиш щось смішне.
Якщо це щось несмішне, або несмішне щось, усе повторюється!
Дуже логічно.
Йой. Задовго пояснювала.
Рухаймося далі, поні.
Ворожіння на копитах поколіннями передавалося в сім'ї Мунбоу.
Усе почалося з прапратітки Баттонс.
Як цікаво.
Час чаювання!
Місті, ці листки для ворожіння, а не випивання.
Пам'ятаєш?
Станція понікорну
-Смакота. Дякую, Іззі. -Так.
Це найкраще, що я їла в житті!
Я так щоразу кажу, бо їм його постійно.
Чи їла, коли жила у Вуздоліссі.
«Галопом-Гілл» — класика піжамних вечірок.
У нас лише три хвилини! Уперед!
Слухай, Солті.
«Я лише єдиноріг,
що стоїть навпроти іншого єдинорога й просить поділитися почуттями».
Романтично.
Може, сповільнимося?
Так. Я ще не поїла шоколадного понікорну.
Я допоможу доїсти!
Сповільнитися? Варто прискоритися!
-Не встигнемо — накличемо вроки. -Вроки?
Смішненька.
Хіба не дивно, що Місті теж нічого не розуміє?
Вона виросла у Вуздоліссі,
але ніби там і не була, Піп.
-Піп? -Що далі?
«Запитай в аметиста». Що це?
То лише єдинороги розмовляють з кристалами?
Овва. Місті, можеш повірити в це?
Звісно. Як ти й сказала.
А де той малий дракончик?
Чому він не веселиться?
Спаркі? Гіч сидить з ним, поки той не контролюватиме драконяче полум'я.
«Драконяче полум'я»? Це щось магічне? Як ваші… наші відзнаки?
Це точно щось таке.
Але ми не знаємо що.
Воно може змінювати різні штуки, навіть відзнаки.
Запитай у Санні про зміну з Гічем.
Йой.
Тепер моя улюблена частина.
Разом з іншою та ще однією улюбленою частиною.
Караоке піжамної вечірки.
Ми співали цю пісню у Вуздоліссі. Навіть лошата знають її.
Чому б вам з Місті не заспівати її?
Навчіть нас.
Чудова ідея.
Приспів співатимемо разом, а тоді ти візьмеш куплет.
Співаймо разом усі
-Співаймо пісню кристалів красі -Співаймо… красі
-Настала ніч й іграм кінець -Настала… кінець
-Єдинороги з кристалами співають пісень -Єдинороги… пісень
Ставай на копита й підспівуй нам
Бо це вечірка
І таке буває тоді
Коли тобі весело з друзями
Та-да!
Йой. Гадаю, ми вивчили різні версії. Нічого.
Вибач, що ми не знаємо купу ваших традицій. Але ми навчимося.
Ми раді слідувати списку справ.
Хоча це й довго.
Дякую, друзі.
Підемо далі за списком, тож доспіваю пісню сама.
Ні, звісно, ні. Я заспіваю з тобою.
Можна пограти в іншу гру.
Як щодо традиції балансування клубком ниток на голові й рахування.
Де та лампа?
Скористаюся цим!
Опаліно?
Воно не працює у Світлому домі.
Я всередині, але не бачу лампи. Що далі?
Думай, Місті!
Має бути прохід до скляної кімнати. Лампа буде поряд з Призмою.
Без неї не повертайся.
Тоді їхня сила стане нашою.
Ого, уже краще, Місті.
Але це марафон, а не спринт. Не поспішай.
Чому не працює?
-Тихо! Вони дізнаються! -Що саме?
Що через цю панель я не можу зрозуміти, як потрапити до вбиральні.
Який сором.
Ти хотіла знайти вбиральню в ліфті?
Ні, але подумала,
що помилуюся спочатку краєвидами.
Це традиція Вуздолісся, тому ти, певно, не знала про неї.
Перша традиція, яку я розумію. Люблю гарні краєвиди. Сходимо туди потім.
Убиральня внизу.
Дякую, Зіп. Я прийму твою пропозицію.
Ну, це було весело, але на цьому все.
Добраніч, поні.
Я не так і хочу спати, а ти, Піп?
О, ні.
Я готова веселитися до ранку.
Час для історій.
Санні, звідки ти дізналася, що це наша традиція?
У нас теж є така традиція.
Це справжня історія про Вартових Гармонії та заснування Еквестрії.
Люблю цю історію.
Колись давно жила унікальна єдиноріжка.
Вона була світлою, як сонце.
Одного дня принцеса наказала їй
дізнатися, що таке дружба. Вона переїхала в Понівіль
і зустріла земних поні, єдинорогів і пегасів, що стали її друзями.
Разом вони навчали сили єдності та життю в гармонії в Еквестрії.
І одного дня стався нещасний випадок з магією.
Єдиноріг поранив земного поні.
Усі поні почали сваритися.
Принцеса хотіла захистити королівство поні
і помістила магію в три кристали, поки не стало запізно.
Після цього земні поні були в безпеці із земними поні,
єдинороги — з єдинорогами, а пегаси — з пегасами.
Поні взяли кристали й розбіглися та розлетілися хто куди,
й осіли в майбутніх Зефірному Піці, Вуздоліссі та Мустанговій Бухті.
І там вони живуть до сьогодні.
Стоп, але ж ця історія — неправда!
Правда. Ми по частинках збирали історію про кристали.
Чому? Що ти чула, Місті?
Магія дійсно від початку була в Еквестрії,
але її більша частина йшла від поні, що не була поні, а королевою алікорнів.
Її магія була потужною. Поні заздрили їй і забажали її собі,
тож принцеса викрала всю магію в королеви й сховала її.
Тоді принцеса огорнула Еквестрію чарівною бульбашкою,
щоб королева алікорнів не знайшла магію та королівство поні.
Королеву покинули лише з крихтою минулої сили,
поки поні будували міста за допомогою її магії.
Що? Це справжня версія?
Хто тобі її розповів?
Ніхто. Мабуть, я вигадала якусь частину.
Справжня, вигадана. Яка різниця?
Обидві історії класні. Особливо частина про королеву алікорнів.
Чудова уява. Неймовірно! Маєте ще історії?
-Так. -Це стара історія Вуздолісся чи…
Я не чула її, але я росла в іншому оточенні.
Місті, де ти виросла?
Так, Місті, де виросла?
Ніде й ніхто.
І, певно, мені вже час іти. Бувайте!
Місті, не йди!
Ця вечірка ж для тебе.
Я не хотіла псувати все питаннями.
Я просто хотіла докопатися до істини.
Істини?
Хочеш істини?
Моя перша піжамна вечірка в Бухті завершилася повним вроковалом.
Тобто невдачею.
Вечірка скінчилася, поні.
Але можна ж пізніше прибрати, Іззі.
Усе пішло не за планом, але ніч лише починається.
Так! Можна ще повеселитися!
Мило з вашого боку, але річ не лише в Місті.
Це несправжня вечірка, адже вона не у Вуздоліссі.
Як би хотілося полежати не землі
та помилуватися великими кронами вуздолісських дерев.
Я завжди так робила, коли втрачала іскру.
Я люблю жити в Бухті з усіма поні.
Але інколи я сумую за єдинороговими штуками.
Думала, Місті допоможе.
За чим саме з Вуздолісся ти сумуєш?
Кажи точно.
Точно хочете почути?
Упевнені?
Список довший за список пісень на піжамну вечірку.
Тоді вмощуся зручніше.
Розкажи все, навіть якщо це займе цілу добу.
Я сумую за врокотанцями, іграми з підковами, чаями з медом та м'ятою,
змаганнями звірят, зайцерогами, поезією під бонґо,
затримкою дихання, щоб вигукувати
такі довгі списки, як зараз!
Треба йти. Я вже забагато сказала.
Але я не можу піти без лампи.
Але якщо повернусь, вони розкриють мою брехню.
Хіба я прокрадуся повз
та запущу ліфт чиїмось копитом.
Але чиїм? І як?
Уже запізно казати, що я жартувала?
Морозиво. Прикраси для рогу.
Запалювати гловпази на свята Вішігуф.
Зіп, відволічеш Іззі? Ми змінимо декорації.
Звісно. Але не думаю, що допомога потрібна.
Час створити у Світлому Домі трохи Вуздолісся.
Світлорогі капелюхи. Милування небесними кристалами.
Кукурудзяні пироги, солодкі струдлі, шарфи для броненосців.
Гаразд, годі перераховувати, бо
один, два, сюрприз!
Що це таке?
Усе, за чим ти сумувала з Вуздолісся. Плюс-мінус кілька струдлів.
Можеш лежати й милуватися кронами, як і вдома.
Не вірю своїм очам.
Ви зробили це все, поки я говорила?
Ну, якщо чесно, тобі було що сказати.
Чудове єдинороження.
Певно, у вас є частинка єдинорога.
Місті, ти повернулася!
Так. Я зголодніла,
тож сходила в сад зібрати миголиць.
І сама їх усі з'їла, тому їх у мене немає.
Рада, що ти повернулася. Знай, тобі завжди тут раді.
Поглянь. Хіба не навіює спогади про наш дім?
Так. Я ніби в часі повернулася.
Насправді це дуже гарно.
Увага, увага.
Я, Іззі Мунбоу з родини Мунбоу,
повторно оголошую відкриття піжамної вечірки!
Почнемо з чергової пісні? Ми в ділі. Шість, сім, вісім.
Ні, не треба.
-Ми наполягаємо. -Справді? Знаєте слова?
-Ну, ні. -Але ми можемо спробувати.
Добре.
Нехай сяють роги, копита блищать Єдиноріг співа
Обійми ти поні — друзів своїх І пісня ожива
Попкорн постав, спечи пиріжки Єдиноріг співа
Друзів-поні дражни і їм ти скажи Яка зелена трава
«Яка зелена трава»?
Класний текст.
Чому так довго? Знайшла?
Намагалася, Опаліно, але цей випадок був важчим, ніж ми очікували.
Не хвилюйся.
Я не забрала лампу як таку, але зібрала інформацію щодо їхньої магії.
Вони вірять у зовсім іншу історію створення Еквестрії.
А ще я дізналася, що полум'я дракона змінює відзнаки.
Ми ворожили на копитах, їли понікорн, прикрашали ріг…
Чекай. Місті. Прикрашали ріг?
Понікорн? Ворожіння на копитах?
Ти веселилася з цими кволими поні?
Ні, звісно, ні.
Це було стратегічне ворожіння. Я збирала інформацію.
Але слухай, ти куштувала понікорн?
Це найкраща їжа!
Тобто найкращий спосіб
змусити поні думати, що я їхня подруга.
Кажу тобі, вони говорили, я їла
й отримувала секретні дані,
що дозволять нам вийти на новий рівень, Опаліно.
Переклад субтитрів: Тарас Кунець