"Les fronteres que separen la vida i la mort
són, en el millor dels casos, tenebroses i vagues.
Qui pot afirmar on acaba l'una i comença l'altra?" E. A. Poe
Bon dia, senyor.
- És l'Augustus Landor? - Així és.
Qui és vostè?
El capità Hitchcock, per servir-lo. Lloctinent de l'acadèmia.
He vingut a informar-lo
que el director Thayer el reclama en audiència.
- Per quina raó? - Ja li ho dirà el coronel.
Quan m'hi he de presentar?
Tan aviat com pugui.
I si decideixo no venir?
Això ja és cosa seva, en tant que és un particular.
Bé, és un bon dia per viatjar.
VALL DEL RIU HUDSON, NOVA YORK 1830
El governador m'ha dit que tenia fama entre els policies de Nova York.
Quan m'ha recomanat els seus serveis, m'ha parlat de fites que ha assolit com…
la detenció dels Daybreak Boys, la desarticulació dels Shirt Tails
i la resolució de l'horripilant assassinat d'una jove prostituta a Elysian Fields.
ACADÈMIA MILITAR DELS ESTATS UNITS WEST POINT
També té talent per desxifrar codis, calmar aldarulls
i fer interrogatoris profunds.
És fill d'un pastor de Gloucester, va arribar a Nova York d'adolescent i…
És viudo,
des de fa tres anys.
- Faig que li portin cafè? - Prefereixo una cervesa.
Guarden…?
Guarden aquestes observacions en alguna mena d'arxiu intern, veritat?
Què més hi diu? ¿Que no he posat els peus en una església
en molt de temps?
Hi diu que la meva filla fa fugir de casa fa poc?
Tenim coneixement de la desaparició de la seva filla.
L'acompanyem en el sentiment.
Amb tot el respecte, espero no haver-lo ofès.
No.
No, ho sento. M'hauria de disculpar. De fet, disculpi'm.
Per favor, continuï.
Senyor Landor, ens veiem obligats a procedir amb total discreció.
Busquem algú, un particular que sigui manifestament diligent i cautelós,
que pugui dur a terme una investigació en nom de l'acadèmia.
És d'una naturalesa molt complexa i delicada,
i incumbeix un dels nostres cadets.
És de segon any, és originari de Kentucky i es diu Fry.
- Leroy Fry. - No té sentit anar amb embuts.
En Fry es va penjar ahir a la nit.
Ja.
Em sap molt de greu.
És un assumpte molt desagradable, però ha d'entendre la nostra situació.
Ens han encomanat específicament aconseguir que aquests joves
esdevinguin homes i soldats, i cap a això els empaitem,
però volem pensar que sabem quan hem de deixar d'empaitar-los.
El xicot s'ha penjat.
- Cal una investigació oficial. - Per desgràcia, hi ha més.
El cadàver d'en Fry es va profanar anit mateix mentre era a l'hospital.
Es va profanar? Qui va ser?
Si ho sabéssim, no ens hauríem vist obligats a convocar-lo.
A l'acadèmia hi deu haver molts bandarres.
No és cap bandarrada, senyor Landor.
A en Leroy Fry, li van arrencar el cor.
Doctor Marquis, com s'ho fa algú per fer això?
Amb un bisturí o amb un ganivet ben esmolat.
Però arribar al cor
no és cosa fàcil.
Aquestes incisions als pulmons i al fetge
es van fer per evitar tocar el cor amb la fulla.
I com es pot conservar bé un cor?
Ficant-lo en algun recipient
embolicat en mussolina, potser, o en paper de diari,
i cobert de gel segurament.
Quin individu podria fer una cosa així?
Algú forçut.
No una dona, doncs?
No cap que jo hagi tingut el plaer de conèixer, no.
I el seu historial mèdic?
Hauria de ser un home tan instruït i format com vostè?
No necessàriament.
Devia necessitar molta llum i saber per on tallar,
però no cal ser mèdic o cirurgià per fer-ho.
- Deu ser… - Un boig!
I continua lliure.
Presentin armes!
M'haurà de perdonar, senyor Landor.
Ens trobem en una situació molt delicada.
A Washington, hi ha senadors amb molt de poder
que només volen veure'ns fracassar per obligar-nos a tancar.
Li demano que ens ajudi a salvar l'honor de l'Acadèmia Militar dels Estats Units.
És el que provaré de fer.
Vostè era qui feia guàrdia anit, senyor Huntoon.
Sí, senyor. Era al post a les 21:30, em van rellevar a mitjanit i vaig tornar.
A on?
A la sala de guàrdia quatre, a Fort Clinton.
Admeto que no conec gaire el terreny,
però diria que el lloc on ens trobem ara mateix
no forma part del camí entre Fort Clinton i North Barracks.
- No. - Per què se'n va desviar?
Senyor, mentre tornava vaig sentir un soroll.
Semblava un animal morint-se o que hagués caigut en un cep.
Vaig venir a ajudar-lo.
Tinc debilitat pels animals.
Vaig venir corrents fins que em vaig trobar el cadet Fry.
- Quin aspecte tenia? - No gaire bo, senyor.
No penjava recte.
És com si estigués assegut en una cadira.
No el segueixo.
Els peus li tocaven a terra.
Els peus li tocaven a terra?
Sí, senyor.
D'acord.
I què va fer?
Vaig sortir corrents, directament fins a North Barracks.
Bé, una última pregunta i no el destorbaré més.
Va veure algú pels voltants?
No, senyor.
Senyor Huntoon.
El coll…
És el que primer em va cridar l'atenció.
Ho veu?
No té una marca clara.
La soga el va estrènyer i li va anar amunt i avall pel coll buscant subjecció.
Com si…
Com si s'hi hagués resistit.
Si no, miri-li els dits.
Hi té butllofes d'agafar-se a la soga
per intentar deslliurar-se'n.
Em poden explicar què fan aquí?
És bastant irregular.
Em preguntava si li importaria palpar-li el clatell al senyor Fry.
Perquè el va examinar, veritat?
I tant que el vaig examinar, és la meva feina.
Creia que ja havíem acabat amb això.
Hi ha una mena de contusió
a la regió parietal
d'uns vuit centímetres.
Em devia passar per alt.
Algú va matar el senyor Fry.
És això el que insinua, senyor Landor?
Sembla que ja té per on continuar, capità Hitchcock.
A qualsevol li podia passar per alt això, doctor.
Senyor Landor.
Ara que ja hi està implicat,
és important que fixem unes normes bàsiques.
M'informarà diàriament i jo informaré el coronel,
i no pot comentar res de tot això a ningú, ni de dins ni de fora de l'acadèmia.
- És tot? - Una última qüestió.
S'apartarà de la beguda mentre duri la investigació.
Els seus hàbits no són cap secret.
Ui, disculpi.
- És vostè l'Augustus Landor? - Sí.
Si no m'erro, li han encomanat resoldre el misteri entorn d'en Leroy Fry.
Així és. En què el puc ajudar?
Personalment i per respecte a la institució, em sento amb el deure
de revelar-li les conclusions a què he arribat.
Sobre què?
Sobre el difunt senyor Fry.
M'interessen molt.
L'home que busca
és poeta.
Senyor Cochrane,
quan van dur el cadàver d'en Leroy Fry a l'hospital,
era vostè l'encarregat de vigilar-lo?
Així és, senyor.
Va passar res mentre feia guàrdia?
Fins a les 2:30, no.
- És quan em van rellevar. - Qui el va rellevar?
Soldat, qui el va rellevar?
No ho sé, senyor.
Només sé que era un oficial.
- No es va identificar? - No, senyor.
No és propi que un oficial ho faci.
I què li va dir aquest oficial?
Em va dir: "Gràcies, soldat. Això és tot. Jo agafo el relleu."
Una mica estrany, no?
Sí, senyor. Molt.
- Li va veure la cara a l'oficial? - No, senyor.
Només duia una espelma i era molt fosc.
Llavors com sap que era un oficial?
Per les franges que duen a l'espatlla, senyor, però admeto que era molt estrany.
- Per què? - Per les franges…
Li faltaven les franges a l'espatlla esquerra.
Guaita qui tenim aquí!
El Benny sap quan un home necessita fer un glop.
Només de veure el got se m'escalfa l'ànima.
- Benny. - Digui'm.
Aquesta, per les normes.
A la merda!
Patsy.
Patsy!
Què et torba?
Has sentit això del cadet? Pobret.
Diuen que va tardar hores a morir.
Diuen?
Ell.
No hauria de ser en classe de lectura?
Bona nit. De lectura?
No m'hi espera ningú.
No, passo molt desapercebut a l'acadèmia.
A més, he après més en llocs com aquest que en cap classe.
No ho dubto.
Segui, faci el favor. Prengui…
- Pregui… - Seient?
Seient, gràcies.
Poe, de quart. E. A. Poe.
Edgar A. Poe.
Gaudeix del beure, pel que veig.
Ajuda a rebaixar l'embat de la tristor.
Expliqui'm.
Com es va assabentar del que li va passar a en Leroy Fry?
Ah, per en Huntoon, per descomptat.
Ha estat esbombant la cosa com si fos el pregoner municipal.
No m'estranyaria que el pengessin també.
No deu insinuar que al senyor Fry el van penjar?
Jo no insinuo res.
¿Per què creu que l'home que li va arrencar el cor a en Leroy Fry
era poeta?
Doncs…
El cor, si no és un símbol, no és res.
Si deixa de banda el simbolisme, que en queda?
Un grapat de músculs igual d'interessant que una bufeta.
Extreure-li el cor a un home implica caure en pecat.
¿Qui millor per fer això
que un poeta?
Un poeta molt poc imaginatiu, diria jo…
No faci veure que aquesta brutalitat
no li ha tocat la fibra literària més profunda del seu cervell.
Per exemple, la captivadora cançó de Lord Suckling:
"Us demano que em torneu el meu cor, ja que no puc tenir el vostre."
O, fins i tot, la Bíblia: "Déu meu, creeu en mi un cor ben pur."
"Un cor humil i penedit que no podreu rebutjar."
Llavors, pot ser tan fàcil com estar buscant un fanàtic religiós.
No, veurà, és que m'he oblidat de dir-li
que jo mateix soc poeta i que tendeixo a raonar com a tal.
Mai tinc temps per llegir poesia.
No m'estranya, és estatunidenc.
I vostè?
Jo soc artista.
És a dir, que no tinc pàtria.
Què, senyor Landor?
M'ha ajudat molt.
Hi ha de tornar i parlar amb un cadet de cognom Loughborough.
En el passat, va ser company de cambra d'en Leroy Fry, fins que van renyir.
I encara no se sap ben bé per què.
Senyor Loughborough.
Digui-li al senyor Landor de què coneixia el senyor Fry.
Sí, senyor. Érem companys de cambra.
Que van renyir mai?
No diria que vam renyir, sinó…
Van prendre camins divergents, senyor.
Què els feia divergir?
No res, simplement…
Eren coses normals.
Si sap res relacionat amb el senyor Fry, amolli-ho d'una vegada!
Doncs la cosa va anar així, senyor.
Diguem que es va envoltar
de males companyies.
Almenys així és com els anomenava.
Ara digui'm si amb "males companyies" es referia a altres cadets.
No m'ho va dir mai, però jo vaig donar per fet que sí.
Per què no ens ha informat abans?
No em semblava que hi estigués relacionat.
Va passar fa molt, senyor.
Se'n pot anar.
Senyor Stoddard.
Vostè va ser l'última persona que va veure viu el senyor Fry.
Així és, senyor.
- Més fort. - Estic una mica malalt, senyor.
Vaig veure en Leroy la nit en qüestió, tard.
El vaig avançar quan tornava cap a la caserna.
Va parlar amb ell?
Em va parar i em va preguntar si hi havia oficials.
Quin aspecte tenia?
Era molt fosc i no tinc bona memòria.
Va veure si duia alguna cosa com una corda, potser?
No li vaig veure res.
Em va dir una cosa.
Quan marxava, li vaig preguntar on anava a aquelles hores.
I què?
Em va dir: "Assumptes indefugibles."
I què va entendre vostè?
No ho sé.
Se'n pot anar.
- Disculpi, capità. - Sí?
Per l'amor de Déu.
"Han mort i mutilat una vaca i una ovella a Cold Spring.
Els han obert en canal i els han arrencat el cor."
Alguna criatura de Déu se salvarà d'aquest home?
No sabem si es tracta del mateix home.
Com?
Què és, una coincidència?