"Grænserne, der adskiller liv fra død, er i bedste fald utydelige og vage.
Hvem ved, hvor det ene ender, og hvor det andet begynder?"
- E. A. Poe
Godmorgen, hr.
-Er du Augustus Landor? -Ja.
Og du er?
Kommandør Hitchcock. Næstkommanderende på akademiet.
Jeg skal informere dig om,
at inspektør Thayer anmoder om at se dig.
-Hvad skyldes det? -Det overlader jeg til obersten.
-Hvornår? -Snarest muligt.
Og hvis jeg afviser?
Det er op til dig selv som privat borger.
Fin dag til en køretur.
Ifølge guvernøren er du en legende blandt New York Citys politiassistenter.
Da han anbefalede dig, nævnte han dine imponerende bedrifter,
såsom pågribelse af lederne bag Daybreak Boys,
opløsning af den frygtede Shirt Tails-bande
og opklaringen af et særligt grufuldt mord på en ung prostitueret i Elysian Fields.
USA'S MILITÆRAKADEMI - WEST POINT
Dine talenter inkluderer kodebrydning, oprørskontrol
og handskeløs afhøring.
Du er ministersøn fra Gloucester,
der flyttede til New York som teenager.
Og du er enkemand, hr. Landor.
I tre år nu.
-Vil du have kaffe? -En øl ville være rart.
Du…
Du opbevarer de noter i et dueslag deromme?
Hvad står der ellers?
At jeg ikke har set indersiden af en kirke
i meget lang tid?
At min datter stak af for noget tid siden?
Vi er bekendt med din datters forsvinden.
Vi udtrykker vores medfølelse.
Jeg håber ikke, jeg har fornærmet dig.
Nej.
Nej, undskyld. Jeg bør undskylde.
Og det gør jeg. Fortsæt venligst.
Hr. Landor, vi ønsker at fortsætte med ekstrem diskretion.
Vi leder efter nogen.
En privat borger med veldokumenteret flid og takt,
der kan foretage en efterforskning på akademiets vegne.
Denne er yderst kompleks og følsom
og handler om en af vores kadetter.
En andetårselev fra Kentucky ved navn Fry.
-Leroy Fry. -Der er ikke grund til at pakke det ind.
Fry hængte sig selv i aftes.
Det gør mig ondt.
Det er en skrækkelig sag, men du må forstå vores position.
Vi har fået til opgave at tage vare på disse unge mænd
og gøre dem til gentlemen og soldater, og derfor presser vi dem.
Vi mener dog, at vi ved, hvornår vi skal stoppe.
En dreng hængte sig selv.
-Det er en sag for retsmedicineren. -Der er mere.
Kadet Frys lig blev forulempet i aftes på hospitalsstuen.
Forulempet? Af hvem?
Hvis vi vidste det, havde vi ikke behøvet tilkalde dig.
Jeg er vis på, I har en del spøgefugle.
Det var ingen spøg, hr. Landor.
Leroy Frys hjerte blev skåret ud af hans bryst.
Dr. Marquis, hvordan gør en person det?
Med en skalpel. Eller hvilken som helst skarp kniv.
Det vanskelige er at nå ind til hjertet.
Flængerne på lungerne og leveren
er lavet i en vinkel for at redde hjertet.
Og hvordan vil man opbevare hjertet?
I en beholder af en art.
Viklet ind i musselin eller måske avis.
Sandsynligvis omgivet af is.
Hvem ville kunne gøre det?
En stærk en.
Så ikke en kvinde?
Ingen kvinde, jeg har haft fornøjelsen af at møde, nej.
Hvad med hans medicinske baggrund?
Er det nødvendigt at være veluddannet og erfaren som dig?
Ikke nødvendigvis.
Det kræver lys og viden om, hvor man skal skære,
men man behøver ikke være læge eller kirurg.
-Det må være… -En galning!
Og han er stadig derude.
Stå rør!
Tilgiv mig, hr. Landor.
Vi står i en meget ømtålelig situation.
Der er visse magtfulde senatorer i Washington,
der hellere end gerne ville se os fejle og lukke os ned.
Jeg beder om din hjælp med at redde militærakademiets ære.
Og det vil jeg forsøge på.
Du stod vagt i aftes, hr. Huntoon.
Ja.
Fra 21.30 til midnat. Så gik jeg tilbage til vagtrummet.
Hvor er det?
Nummer fire. Ved Fort Clinton.
Jeg indrømmer, jeg ikke så bekendt med området,
men hvor vi står nu ser ikke ud til
at være på vejen fra Fort Clinton til nordbarakkerne.
-Nej. -Hvorfor gik du en omvej?
Jeg hørte noget.
Jeg tænkte, det var et dyr.
Det lød døende eller fanget i en fælde, så jeg ville hjælpe.
Jeg holder af dyr.
Jeg løb denne vej, da jeg stødte ind i kadet Fry.
-Hvordan så han ud? -Ikke godt.
Han hang ikke lige.
Det var nærmest, som om han sad på en stol.
Jeg tror ikke, jeg forstår.
Hans fødder rørte jorden.
-Rørte hans fødder jorden? -Ja.
Okay. Hvad gjorde du så?
Jeg løb. Direkte tilbage til nordbarakkerne.
Et sidste spørgsmål, og så må du gå.
Så du nogen andre?
Nej.
Hr. Huntoon.
Halsen…
Det var det første, der slog mig.
Kan du se?
Det sad slet ikke fast. Rebet havde fat om ham,
men gled op og ned ad halsen for at finde fæste.
Som om…
Som om han kæmpede imod.
Tag et kig på fingrene.
Vabler fra at holde fast i rebet
og forsøge at få det af.
Hvad foregår der her?
Det her er yderst usædvanligt.
Gider du føle på hr. Frys baghoved?
Du undersøgte ham vel?
Selvfølgelig gjorde jeg det. Det er mit job.
Har vi ikke allerede gennemgået det her?
Der er en form for kvæstelse.
Omkring issebenet.
Omkring 7,5 centimeter.
Det må jeg have overset.
Nogen myrdede hr. Fry.
Er det, hvad du siger, hr. Landor?
Du har måske fat i noget der, kommandør Hitchcock.
Enhver kunne have overset det, doktor.
Hr. Landor.
Nu, hvor du er om bord,
er det vigtigt, at vi fastslår nogle grundregler.
Du rapporterer til mig dagligt, og jeg til obersten.
Og du må ikke tale om sagen med nogen, hverken indenfor eller udenfor akademiet.
-Ellers andet? -En sidste betingelse.
Du må ikke drikke under efterforskningen.
Dit ry er kommet dig i forkøbet.
Undskyld mig.
-Er du Augustus Landor? -Ja.
Medmindre jeg tager fejl, skal du opklare mysteriet
om Leroy Fry.
Korrekt. Hvad kan jeg gøre for dig?
Det påhviler mig og denne institutions ære
at videregive nogle konklusioner, jeg er kommet frem til.
Konklusioner?
Angående den afdøde hr. Fry.
Det interesserer mig.
Manden, du leder efter,
er poet.
Menig Cochrane.
Da Leroy Frys lig blev bragt tilbage til hospitalet,
var det så din opgave at bevogte det?
Det var det.
-Skete der noget under din vagt? -Ikke før kl. 02.30.
-Da blev jeg afløst. -Af hvem?
-Menig, hvem afløste dig? -Jeg ved det ikke.
Blot at det var en officer.
-Identificerede han ikke sig selv? -Nej.
Men det ville jeg heller ikke forvente.
Hvad sagde han til dig?
Han sagde: "Tak, menig. Det var alt. Jeg afløser dig."
-En underlig anmodning, ikke? -Jo, meget.
-Så du hans ansigt? -Nej.
Jeg havde kun et stearinlys. Det var mørkt.
Hvordan vidste du så, han var officer?
Striberne på skulderen. Men det var dog underligt.
-Hvorfor det? -Striberne.
De manglede på venstre skulder.
Der er han.
Benny genkender en mand, der trænger til en drink.
Selve synet varmet mit blod.
Benny!
-Skål for regler. -Skide være med dem.
Patsy.
Patsy!
Hvad går dig på?
Har I hørt om den stakkels kadet?
-De siger, det tog ham timevis at dø. -"De"?
Ham.
Skulle du ikke være til forestillingen?
Godaften. Forestillingen?
Nej, de vil ikke savne mig.
De ved knap nok, jeg går der.
Desuden har jeg lært mere her end i noget klasseværelse.
Uden tvivl.
Sid ned. Vær sød at tage…
-Plads? -Plads. Tak.
Fjerdeårselev Poe. E. A. Poe.
Edgar A. Poe.
Du er godt nok tørstig.
Det tager det værste af sortsynet.
Sig mig, hvordan hørte du om Leroy Fry?
Fra Huntoon, selvfølgelig.
Han har fortalt det til hele akademiet.
Måske hænger nogen også ham snart.
Du antyder vel ikke, at nogen hængte hr. Fry?
Jeg vil ikke antyde noget.
Hvorfor tror du, at manden, der skar Leroy Frys hjerte ud,
var poet?
Tja…
Hjertet er enten et symbol eller intet.
Fjerner du symbolikken, hvad har du så?
En håndfuld af muskler, der ikke er mere æstetisk interessant end en blære.
At fjerne en mands hjerte er en synd.
Hvem er bedre udstyret til at gøre det
end en poet?
En poet, der mener det utroligt bogstaveligt…
Du kan ikke foregive, at denne grusomhed
ikke vækkede litterær genklang i hver en sprække af dit sind.
Lord Sucklings charmerende sang:
"Jeg beder dig sende mit hjerte tilbage Da jeg ikke kan få dit"
Eller endda Biblen:
"Skab et rent hjerte i mig, Gud."
"Et sønderbrudt og sønderknust hjerte afviser du ikke."
Det kan lige så godt være en religiøs galning.
Nej, jeg glemte at nævne, at jeg selv er poet,
derfor tænker jeg som en.
Jeg læser ikke meget poesi.
Hvorfor skulle du? Du er amerikaner.
Og du?
Kunstner. Uden land, så at sige.
Hvad, hr. Landor?
Du har været til hjælp.
Tag et ekstra kig på en kadet ved navn Loughborough.
Han var Leroy Frys værelseskammerat, indtil de havde et skænderi.
Om hvad forbliver ukendt.
Hr. Loughborough.
Fortæl hr. Landor, hvordan du kendte hr. Fry.
Javel. Vi var værelseskammerater.
Skændtes I nogensinde?
Jeg ville ikke kalde det skændes. Bare…
…divergerende retninger.
Hvad skyldtes de?
Intet, bare…
…et anliggende.
Hvis du ved noget angående hr. Fry,
er det din pligt at nævne det.
Det er følgende.
Jeg mener, han omgikkes
en dårlig flok.
Det kaldte han dem i det mindste.
Med "en dårlig flok", mente han så andre kadetter?
Det sagde han aldrig, men jeg antog det.
Hvorfor nævnte du det ikke tidligere?
Jeg troede ikke, det var relevant,
da det skete for så længe siden.
Træd af.
Hr. Stoddard.
Du var den sidste, der så hr. Fry i live.
Ja.
-Tal højere. -Jeg er lidt småsyg.
Jeg så Leroy den pågældende aften.
Jeg gik forbi ham på vej hen til barakkerne.
Talte du med ham?
Han stoppede mig og spurgte, om der var nogen officerer.
Hvordan så hr. Fry ud?
Det var meget mørkt. Jeg stoler ikke på min hukommelse.
Bar han på noget, måske et reb?
Intet, som jeg kunne se.
Der var noget.
Da Fry gik, spurgte jeg, hvor han skulle hen på den tid.
Og?
Han sagde: "Et nødvendigt onde."
Hvordan opfattede du det?
Det ved jeg ikke.
Træd af.
-Undskyld mig, kommandør. -Ja.
Du almægtige.
"En ko og et får er blevet myrdet og lemlæstet i Cold Spring.
Deres bryst blev på brutal vis åbnet og hjerterne taget."
Er ingen af Guds skabninger i sikkerhed fra denne mand?
Vi ved ikke, om det er samme mand.
Hvad?
Siger du, det er et tilfælde?