‫"הגבולות המפרידים בין החיים לבין המוות‬
‫"הם, במקרה הטוב, מטושטשים ולא ברורים.‬
‫"מי יאמר היכן האחד מסתיים‬ ‫והאחר מתחיל?" א' א' פו.‬
‫- עיניה התכולות -‬
‫בוקר טוב, רבותיי.‬
‫אתה אגוסטוס לנדור?‬ ‫-כן.‬
‫ואתה?‬
‫קפטן היצ'קוק, עומד לשירותך.‬ ‫סגן מפקד האקדמיה.‬
‫באתי כדי להודיעך‬
‫כי המפקח תאייר‬ ‫מבקש להיפגש עמך באופן מיידי.‬
‫לשם מה הפגישה?‬ ‫-אשאיר זאת לקולונל.‬
‫מתי אמורה הפגישה להתקיים?‬ ‫-בהקדם, אם זה רצוי לך.‬
‫ואם אחליט שלא לבוא?‬
‫זה יהיה עניינך. אתה אזרח פרטי.‬
‫טוב, יום יפה לנסיעה בכרכרה.‬
‫- עמק ההדסון, ניו יורק‬ ‫1830 -‬
‫המושל אמר שהיית ממש אגדה‬ ‫בקרב שוטרי העיר ניו יורק.‬
‫וכשהמליץ על שירותיך,‬ ‫הזכיר את הישגיך המרשימים,‬
‫כולל מעצר מנהיגי "נערי השחר",‬ ‫פירוק כנופיית "שולי הכותונת" המפחידה‬
‫ופיענוח רצח מבעית במיוחד‬ ‫של יצאנית צעירה באליז'אן פילדס.‬
‫- וסט פוינט‬ ‫אקדמיית צבא ארה"ב - ‬
‫כישרונותיך כוללים פיצוח צפנים,‬ ‫ריסון מהומות,‬
‫וחקירות בלי כפפות של משי.‬
‫אתה בן לכומר מגלוסטר,‬
‫והגעת אל ניו יורק כשהיית עוד בנעוריך.‬
‫ואתה אלמן, מר לנדור.‬
‫זה שלוש שנים.‬
‫להזמין קפה?‬ ‫-בירה רצויה יותר.‬
‫אתה…‬
‫אתה שומר את הסיכומים הללו‬ ‫בתא סתרים שם מאחור, לא כן?‬
‫מה עוד כתוב בהם?‬
‫האם כתוב שלא הטלתי צל על דלת כנסייה‬
‫זה זמן רב?‬
‫האם מצוין שם שבתי הסתלקה לה לפני זמן מה?‬
‫אנו מודעים להיעלמות בתך,‬
‫ונבקש להביע את צערנו.‬
‫עם כל הכבוד, אני מקווה שלא עלבתי בך.‬
‫לא.‬
‫לא, סליחה. עליי להתנצל.‬
‫ואני אכן מתנצל. אנא, המשך.‬
‫מר לנדור, חובה עלינו‬ ‫להתקדם בדיסקרטיות רבה.‬
‫אנו מחפשים מישהו.‬
‫אדם פרטי שהוכיח חריצות מתועדת וטקט,‬
‫שיוכל לנהל חקירות מטעם האקדמיה.‬
‫טבען מורכב ובעל אופי רגיש,‬
‫ועניינן אחד מצוערינו.‬
‫תלמיד השנה השנייה מקנטקי, ששמו פריי.‬
‫לרוי פריי.‬ ‫-אין טעם ללכת סחור-סחור.‬
‫פריי תלה את עצמו… אמש.‬
‫אני מצטער לשמוע.‬
‫זהו עסק ביש, אבל עליך להבין את עמדתנו.‬
‫הופקדנו מפורשות לדאוג לצעירים אלה,‬
‫לעצב אותם כג'נטלמנים וחיילים,‬ ‫ולשם כך, אנו דוחקים בהם.‬
‫אבל אנו אוהבים לחשוב‬ ‫שאנו יודעים מתי להפסיק לדחוק.‬
‫בחור תולה את עצמו.‬
‫זה עניין לחוקר מקרי המוות.‬ ‫-חוששני שאין זה סוף הפרשה.‬
‫גופתו של הצוער פריי חוללה אמש‬ ‫במחלקה בבית החולים.‬
‫חוללה? על ידי מי?‬
‫אילו ידענו, לא היה כל צורך לזמנך.‬
‫בטוחני כי באקדמיה לא מעט שוחרי מעשי קונדס.‬
‫לא היה זה מעשה קונדס, מר לנדור.‬
‫ליבו של לרוי פריי נעקר מחזהו.‬
‫ד"ר מרקוויז, כיצד ניתן לבצע דבר כזה?‬
‫אזמל. כל סכין סבירה וחדה תתאים.‬
‫אבל להגיע אל הלב, זה החלק המסובך.‬
‫החתכים הללו בריאות ובכבד,‬
‫מקורם בסיבוב הלהב במטרה לחוס על הלב.‬
‫וכיצד משמרים את הלב?‬
‫במכל כלשהו.‬
‫עטוף באריג דק או בנייר עיתון.‬
‫סביר להניח שבתוך קרח.‬
‫איזה מין טיפוס יעשה מעשה שכזה?‬
‫חזק.‬
‫אם כך, לא אישה?‬
‫שום אישה שהיה לי העונג להכיר. לא.‬
‫ולגבי ייחוסו הרפואי?‬
‫האם יהיה עליו להיות בעל השכלה והכשרה כשלך?‬
‫לאו דווקא.‬
‫הוא יזדקק לאור רב, ולדעת היכן לחתוך,‬
‫אבל הוא לאו דווקא צריך להיות רופא או מנתח.‬
‫הוא ודאי…‬ ‫-לוקה בנפשו!‬
‫ומסתובב בחופשי.‬
‫הצג 'שק!‬
‫אנא סלח לי, מר לנדור.‬
‫מצאת אותנו במצב רגיש ביותר.‬
‫ישנם סנטורים חזקים מסוימים בוושינגטון‬
‫שרוצים יותר מכול‬ ‫לראות אותנו נכשלים, לסגור אותנו.‬
‫אני מבקש את עזרתך להציל‬ ‫את הכבוד של האקדמיה של צבא ארה"ב.‬
‫ואכן אנסה להצילו.‬
‫אמש היית בתורנות שמירה, מר האנטון.‬
‫כן, אדוני.‬
‫התייצבתי ב-21:30,‬ ‫הוחלפתי בחצות וחזרתי אל חדר הכוננות.‬
‫היכן הוא נמצא?‬
‫מספר ארבע, אדוני. ליד מצודת קלינטון.‬
‫אני מודה, אינני מכיר את השטח,‬
‫אך נראה שהחלק שאנו עומדים עליו עכשיו‬
‫אינו נמצא בנתיב‬ ‫ממצודת קלינטון אל הקסרקטין הצפוני.‬
‫לא, אדוני.‬ ‫-מדוע סטית מהדרך?‬
‫ובכן, אדוני, בדרכי שמעתי רחש.‬
‫העליתי בדעתי שזו חיה.‬
‫נשמע כאילו גססה או נתפסה במלכודת,‬ ‫ולכן נחלצתי לעזרתה.‬
‫אני חובב נלהב של בעלי חיים.‬
‫רצתי לכאן עד שהתחככתי בצוער פריי, אדוני.‬
‫כיצד הוא נראה?‬ ‫-לא טוב, אדוני.‬
‫הוא לא היה תלוי ישר.‬
‫נראה כי היה כמעט ישוב בכיסא.‬
‫אינני מבין.‬
‫כפות רגליו נגעו בקרקע, אדוני.‬
‫כפות רגליו נגעו בקרקע?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫טוב. מה עשית אז?‬
‫רצתי. רצתי ישירות חזרה‬ ‫אל הקסרקטין הצפוני.‬
‫שאלה אחרונה ולא אטריד אותך עוד.‬
‫האם ראית כאן אדם נוסף?‬
‫לא, אדוני.‬
‫מר האנטון.‬
‫הצוואר…‬
‫הוא היה הדבר הראשון שנראה לי מוזר.‬
‫רואה?‬
‫כלל לא לפיתה נקייה. החבל תפס אותו,‬
‫עלה וירד בצווארו, בניסיון לשפר את אחיזתו.‬
‫כאילו…‬
‫כאילו הוא… נלחם.‬
‫הבט, אם תואיל, באצבעותיו.‬
‫מכוסות שלפוחיות טריות עקב לפיתת החבל,‬
‫במאמץ לקלוף אותו מצווארו.‬
‫האוכל לשאול מה קורה כאן?‬
‫הדבר הזה חורג מן המקובל.‬
‫תהיתי אם לא תתנגד למשש‬ ‫את עורפו של מר פריי.‬
‫בדקת את מר פריי, נכון?‬
‫מובן שבדקתי. זהו תפקידי.‬
‫הלא דנו כבר בדבר?‬
‫יש מעין חבורה.‬
‫באונה הקודקודית.‬
‫אורכה כשמונה ס"מ.‬
‫נראה כי פספסתי אותה.‬
‫מישהו רצח את מר פריי.‬
‫האם זה מה שאתה אומר לנו, מר לנדור?‬
‫נראה כי זהו הכיוון, קפטן היצ'קוק.‬
‫זה דבר קל לפספוס, דוקטור.‬
‫מר לנדור.‬
‫כעת משאתה עמנו,‬
‫חובה להכתיב כמה כללי יסוד.‬
‫אתה תדווח לי על בסיס יומי,‬ ‫ואני, בתורי, לקולונל.‬
‫ואל לך לומר מילה על כך לאיש,‬ ‫לא בתוך האקדמיה ולא מחוצה לה.‬
‫זה הכול?‬ ‫-תנאי אחד אחרון.‬
‫במהלך כל החקירה הזו, תתנזר משתייה.‬
‫שמך הולך לפניך.‬
‫סלח לי.‬
‫אתה אגוסטוס לנדור?‬ ‫-אכן.‬
‫אם אינני טועה, נתבקשת לפענח את התעלומה‬
‫סביב לרוי פריי.‬
‫אכן כן. איך אוכל לעזור?‬
‫חיוני מבחינתי, ולטובת כבוד מוסד זה,‬
‫לחלוק חלק מהמסקנות אליהן הגעתי.‬
‫מסקנות?‬
‫בנוגע למר פריי המנוח.‬
‫אשמח מאוד לשמוע.‬
‫האדם שאתה מחפש‬
‫הוא משורר.‬
‫טוראי קוקרן.‬
‫כשגופתו של לרוי פריי הובאה אל בית החולים,‬
‫אתה הופקדת על שמירתה?‬
‫כן, אדוני.‬
‫האם משהו קרה במהלך משמרתך?‬ ‫-רק ב-2:30.‬
‫אז שוחררתי מתפקידי.‬ ‫-מי שחרר אותך?‬
‫טוראי, מי שחרר אותך?‬ ‫-אין ביכולתי לומר, אדוני.‬
‫רק שזה היה קצין.‬
‫הוא לא הזדהה?‬ ‫-לא, אדוני.‬
‫אך לא הייתי מצפה מקצין להזדהות.‬
‫מה אמר לך קצין זה?‬
‫הוא אמר, "תודה לך, טוראי.‬ ‫סיימת. אתה משוחרר."‬
‫בקשה משונה, לא?‬ ‫-כן, אדוני. מאוד.‬
‫ראית את פני הקצין?‬ ‫-לא, אדוני.‬
‫היה ברשותי רק נר. היה חשוך ביותר.‬
‫אם כך, אמור לי, כיצד ידעת שזה קצין?‬
‫הדרגה על כתפו, אדוני.‬ ‫אם כי עליי להודות, הדבר היה מוזר ביותר.‬
‫מדוע?‬ ‫-הדרגות.‬
‫דרגות כתף שמאל היו חסרות.‬
‫הנה האיש בכבודו ובעצמו.‬
‫בני מסוגל לזהות אדם הזקוק למשקה.‬
‫עצם מראהו מחמם את ליבי.‬
‫בני!‬ ‫-אדוני.‬
‫לחיי… כללים.‬ ‫-שילכו להזדיין.‬
‫פטסי.‬
‫פטסי!‬
‫מדוע את נסערת?‬
‫שמעת על הצוער המסכן?‬
‫הם אומרים שעברו שעות עד שמת.‬ ‫-"הם"?‬
‫הוא.‬
‫אתה לא אמור להיות בתפילה?‬
‫ערב טוב. תפילה?‬
‫לא, לא אחסר לאיש.‬
‫בקושי מודעים להימצאותי באקדמיה.‬
‫יתרה מזאת, למדתי הרבה יותר‬ ‫בחדרים שכאלה מאשר בכל כיתה.‬
‫איני מטיל בכך ספק.‬
‫שב, בבקשה. קח לך…‬
‫כיסא?‬ ‫-כיסא. תודה.‬
‫תלמיד שנה ד' פו. א' א' פו.‬
‫אדגר א' פו.‬
‫אני רואה כי פיתחת צמא קשה.‬
‫צימאון מבריח את הדיכאון.‬
‫אז אמור לי, כיצד גילית על לרוי פריי?‬
‫מהאנטון, כמובן.‬
‫הוא מפיץ את החדשות משל היה כרוז העיר.‬
‫אולי בקרוב מישהו יתלה אותו.‬
‫אינך מתכוון לרמוז שמישהו תלה את מר פריי?‬
‫אין בכוונתי לרמוז דבר.‬
‫מדוע אתה חושב‬ ‫שהאיש שעקר את ליבו של לרוי פריי‬
‫היה משורר?‬
‫ובכן…‬
‫הלב הינו סמל או שהינו חסר משמעות.‬
‫כעת, בטל את אפשרות הסמל ועם מה נותרת?‬
‫חופן שריר שמבחינה אסתטית,‬ ‫אינו מעניין יותר משלפוחית שתן.‬
‫כעת, עקירת לב אדם מהווה מעשה לא חוקי.‬
‫ומי מצויד טוב יותר למלאכה מסוג זה‬
‫מאשר משורר?‬
‫משורר מילולי ביותר, כך זה נראה…‬
‫לא תוכל להעמיד פנים שמעשה אכזרי זה‬
‫לא הבריח כל מחשבה ספרותית מעצם כפלי מוחך.‬
‫הפואמה המקסימה של הלורד סקלינג,‬
‫"אנא, השיבי לי את ליבי‬ ‫שכן את שלך לא אוכל לקבל"‬
‫או אפילו מהתנ"ך,‬
‫"לב טהור, ברא לי אלוהים.‬
‫"לב נשבר ונדכה, אלוהים, לא תבזה."‬
‫אם כך, באותה מידה‬ ‫ייתכן שאנו מחפשים מטורף דתי.‬
‫לא, הבן, שכחתי לחלוק עמך שאני עצמי משורר,‬
‫ולכן נוטה לחשוב כמשורר.‬
‫לא מזדמן לי לעסוק רבות בשירה.‬
‫ולמה לך? אתה אמריקני.‬
‫ואתה?‬
‫אומן. אי לכך, חסר ארץ.‬
‫מה, מר לנדור?‬
‫עזרת לי מאוד.‬
‫תן מבט נוסף בצוער ששמו לאפבורו.‬
‫בעבר שותפו לחדר של לרוי פריי,‬ ‫עד שנקלעו לסכסוך,‬
‫שמהותו נותרת לא ברורה.‬
‫מר לאפבורו.‬
‫ספר למר לנדור כיצד אתה ופריי הייתם מכרים.‬
‫כן, המפקד. היינו שותפים לחדר.‬
‫האם אי פעם הסתכסכתם?‬
‫לא הייתי אומר שהסתכסכנו. פשוט…‬
‫עניין של הסתעפות דרכים, אדוני.‬
‫ומה גרם להסתעפות זו?‬
‫לא משהו כזה…‬
‫דבר די שגרתי.‬
‫אם ידוע לך דבר מה על מר פריי,‬
‫חובה עליך לחשוף אותו מייד.‬
‫אז כך העניין, אדוני.‬
‫ניתן לומר כי התחבר ל…‬
‫חבורה רעה.‬
‫לפחות כך הוא כינה אותם.‬
‫אם כך אמור לי, ב"חבורה רעה",‬ ‫האם התכוון לצוערים אחרים?‬
‫הוא מעולם לא אמר זאת, אך הנחתי שכן.‬
‫ומדוע לא דיווחת על כך קודם?‬
‫האמנתי שהדבר חסר חשיבות.‬
‫זה היה לפני זמן רב כל כך, המפקד.‬
‫משוחרר!‬
‫מר סטודרד.‬
‫אתה היית האחרון שראה את מר פריי בחיים.‬
‫כן, המפקד.‬
‫הרם את קולך.‬ ‫-פשוט איני במיטבי, המפקד.‬
‫אכן ראיתי את לרוי מאוחר בלילה המדובר.‬
‫חלפתי על פניו בדרך לקסרקטין שעה שנכנסתי.‬
‫שוחחת עמו?‬
‫הוא עצר אותי, שאל אם יש בסביבה קצינים.‬
‫כיצד מר פריי נראה?‬
‫היה חשוך מאוד. לא אוכל לסמוך על זיכרוני.‬
‫האם נשא דבר מה על גופו, אולי פיסת חבל?‬
‫לא עד כמה שראיתי.‬
‫היה משהו.‬
‫בעת שיצא, שאלתי את פריי‬ ‫לאן פניו מועדות בשעה כה מאוחרת.‬
‫ו…?‬
‫הוא ענה, "עניינים חיוניים".‬
‫מה חשבת שהייתה כוונתו?‬
‫אינני יודע.‬
‫משוחרר.‬
‫סלח לי, קפטן.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫"מישהו שחט והשחית פרה וכבשה בקולד ספרינג.‬
‫"בתי החזה שלהן נחתכו באכזריות וליבן הוסר."‬
‫אף אחד מברואי האל אינו חסין מפני אדם זה?‬
‫איננו יודעים אם מדובר באותו אדם.‬
‫מה?‬
‫אם כך, צירוף מקרים?‬