"Gränsen som skiljer liv från död
är som bäst dunkel och vag.
Vem vet var det ena tar slut och det andra tar vid?" E.A. Poe
God morgon, mina herrar.
-Är ni Augustus Landor? -Ja.
Och ni?
Kapten Hitchcock till er tjänst. Andrebefäl vid kadettskolan.
Jag är här för att meddela
att inspektör Thayer omedelbart vill tala med er.
-Vad rör det sig om? -Det överlåter jag åt översten.
-När ska detta ske? -Så fort som möjligt.
Och om jag inte kommer?
Det är upp till er, ni är en fri man.
Det är en fin dag för en åktur.
Kaptenen antyder att ni var en legend bland konstaplarna i New York City.
Han rekommenderade er för era imponerande bedrifter,
som att ni anhöll ledarna för Daybreak Boys,
splittrade det fruktade Shirt Tails-gänget,
och löste ett ohyggligt mord på en ung prostituerad i Elysian Fields.
FÖRENTA STATERNAS KADETTSKOLA WEST POINT
Ni äger talang för att knäcka koder, stävja upplopp,
och hålla stränga förhör.
Ni är en prästson från Gloucester
som kom till New York i tonåren.
Och ni är änkling, mr Landor.
Sedan tre år.
-Ska jag skicka efter kaffe? -Öl duger gott.
Ni har…
Ni har mitt livs historia i en brevkorg där bakom ryggen, eller hur?
Vad mer står det?
Står det att jag inte har satt foten i en kyrka
på mycket länge?
Står det att min dotter rymde för en tid sedan?
Vi känner till er dotters försvinnande.
Och ni har vår sympati.
Jag hoppas att jag inte har förolämpat er.
Nej, nej.
Nej, ursäkta. Jag borde be om ursäkt.
Och det gör jag. Fortsätt.
Mr Landor, vi måste vara extremt diskreta.
Vi söker någon.
En civilist med gedigen erfarenhet och takt
som kan bedriva utredningar å kadettskolans vägnar.
De är av högst komplicerad och känslig art
och gäller en av våra kadetter.
En elev på andra året från Kentucky, vid namn Fry.
-Leroy Fry. -Vi kan gå rakt på sak.
Fry hängde sig… igår kväll.
Jag beklagar.
Det inträffade är förfärligt. Men ni måste förstå vår situation.
Vi är ansvariga för dessa unga mäns fostran,
för att göra dem till gentlemän och soldater och driva på dem.
Men vi vill gärna tro att vi vet när vi ska stå tillbaka.
En pojke hänger sig.
-Det är ett fall för åklagaren. -Det är inte allt.
Kadett Frys kropp skändades i går natt på sjukhuset.
Skändades? Av vem?
Om vi visste det, skulle vi inte ha kallat på er.
Även kadettskolan har sina upptågsmakare.
Det här var inget upptåg, mr Landor.
Leroy Frys hjärta skars ut ur hans bröst.
Dr Marquis, hur gör man det här?
Med skalpell. Eller en bra, vass kniv.
Men att nå hjärtat är det svåra.
Jacken på lungorna och levern
uppstår när bladet vinklas för att inte skada hjärtat.
Och hur förvarar man hjärtat?
I något slags kärl
Inlindat i lärft eller tidningspapper.
Troligen omgivet av is.
Vad för slags man gör så?
En stark.
Inte en kvinna?
Ingen kvinna som jag haft nöjet att träffa, nej.
Kan det vara någon som studerat medicin?
Är han lika välutbildad och skicklig som ni själv?
Inte nödvändigtvis.
Han behövde ljus och veta var han skulle skära,
men måste inte vara läkare eller kirurg.
-Det måste vara… -En galning!
Och ännu på fri fot.
Mannar! I gevär!
Ni får ursäkta mig, mr Landor.
Vi befinner oss i en prekär situation.
En del mäktiga senatorer i Washington
vill gärna se oss misslyckas och slå igen portarna.
Jag ber er hjälpa oss att rädda fosterlandets och skolans heder.
Det ska jag försöka göra.
Ni höll vakt igår kväll, mr Huntoon.
Ja, sir.
Från 21.30 till midnatt. Sen återvände jag till regementet.
Var ligger det?
Fjärde regementet, sir. Vid Fort Clinton.
Jag är inte så bekant med trakten,
men det verkar som om där vi står nu
inte ligger längs vägen från Fort Clinton till North Barracks.
-Nej, sir. -Varför tog du en omväg?
På vägen hörde jag något.
Jag trodde det var ett djur.
Det lät som det var döende eller i en fälla, så jag ville hjälpa.
Jag är mycket förtjust i djur.
Jag skyndade vägen fram tills jag sprang in i kadett Fry, sir.
-Hur såg han ut? -Inte bra, sir.
Han hängde inte rakt.
Det såg ut som om han satt i en stol.
Jag förstår inte.
Hans fötter rörde marken, sir.
-Rörde hans fötter marken? -Ja, sir.
Jaha. Vad gjorde du sedan?
Jag sprang. Raka vägen till North Barracks.
En sista fråga och jag ska inte besvära dig mer.
Såg du någon annan i närheten?
Nej, sir.
Mr Huntoon.
Halsen…
Det var det första som slog mig.
Ser ni?
Det är ingen rät linje. Någon ryckte tag, repet stramade åt,
snaran löpte längs halsen som på ett kreatur.
Som om…
Som om han… kämpade emot.
Se på hans fingrar.
De har färska blåsor från att ha fattat tag i repet
och försökt kränga det av sig.
Får jag fråga vad som pågår?
Det här är emot reglerna.
Jag får be er att känna på mr Frys bakhuvud.
Var det ni som undersökte mr Fry?
Naturligtvis. Det är mitt jobb.
Har vi inte redan gått igenom det här?
Det finns en bula.
På bakhuvudet.
Ungefär sju centimeter.
Jag måste ha missat det.
Någon mördade mr Fry.
Är det vad ni säger, mr Landor?
Ni är nåt på spåren, kapten Hitchcock.
Vem som helst kunde ha missat det.
Mr Landor.
Nu när ni är med,
är det viktigt att vi etablerar några regler.
Ni rapporterar till mig dagligen och jag till översten.
Och inte ett ord om detta till någon, vare sig på eller utanför kadettskolan.
-Var det allt? -Ett sista villkor.
Inget drickande under utredningen.
Ert rykte föregår er.
Ursäkta.
-Är ni Augustus Landor? -Ja.
Om jag inte tar fel, har ni ombetts att lösa mysteriet
med Leroy Fry.
Det stämmer. Vad kan jag göra för er?
Min egen och försvarsmaktens heder vilar uppå
att jag delger de slutsatser jag har dragit.
Slutsatser?
Rörande den avlidne mr Fry.
Jag är idel öra.
Mannen ni söker
är poet.
Menige Cochrane.
När Leroy Frys kropp fördes till sjukhuset,
utsågs ni att vakta den?
Ja, sir.
-Hände det något under er vaktjänst? -Inte förrän klockan halv tre.
-Då blev jag avlöst. -Vem avlöste er?
-Soldat, vem avlöste er? -Det kan jag inte säga, sir.
Men det var ett befäl.
-Identifierade han sig inte? -Nej, sir.
Det väntar jag mig inte av ett befäl.
Vad sa detta befäl till er?
Han sa: "Tack, menige. Det var allt. Jag avlöser dig."
-En underlig begäran? -Ja, sir. Mycket.
-Såg du officerens ansikte? -Nej, sir.
Jag hade bara ett ljus. Det var mörkt.
Säg mig då, hur visste ni att det var en officer?
Epåletterna, sir. Men jag medger att det var underligt.
-Varför det? -Epåletterna.
De på hans vänstra axel saknades.
Där har vi honom.
Benny vet en som behöver en drink så fort han kan.
Redan åsynen av den värmer mitt blod.
-Benny! -Sir.
-Den här är… för regler. -Fan ta dem.
Patsy.
Patsy!
Varför så tungsint?
Har du hört om den stackars kadetten?
-De säger att hans död tog flera timmar. -"De"?
Han där.
Borde inte ni vara på aftonbönen?
God kväll. Aftonbönen?
Nej, ingen saknar mig.
De vet knappt om jag är där.
Och förresten har jag lärt mig mer på krogen, än i skolsalarna.
Det betvivlar jag inte.
Varsågod och sitt. Slå er gärna…
-Ner? -Ner. Tack.
Förstaårselev Poe. E.A. Poe.
Edgar A. Poe.
Ni törstar, ser jag.
Det håller tristessen borta.
Så säg mig, hur hörde ni talas om Leroy Fry?
Av Huntoon, så klart.
Han har ropat ut sorgebudet som en gråterska.
Någon kanske hänger även honom snart.
Menar ni att någon hängde mr Fry?
Jag menar ingenting.
Varför tror ni att mannen som skar ut Leroy Frys hjärta
var poet?
Tja…
Hjärtat är antingen en symbol eller ingenting.
Ta bort symbolen och vad har ni?
En knytnävsstor muskel, inte mer estetiskt intressant än en urinblåsa.
Att avlägsna en mans hjärta är att hänge sig åt synd.
Och vem är bättre lämpad till det
än en poet?
En mycket bokstavligt sinnad poet, i så fall…
Våga inte låtsas som om denna våldsakt
inte väckte litterärt gensvar i ert sinnes dunkla vrår.
Lord Sucklings charmerande visa.
"Jag ber, sänd mig mitt hjärta åter Eftersom ert tillhör en annan."
Eller som i Bibeln:
"Herre, begåva mig med ett rent hjärta."
"Ett förkrossat och bedrövat hjärta, tömt på förakt."
Då kanske vi söker en religiös galning.
Ni förstår, jag sa inte det, men jag är själv poet,
så jag tänker som en.
Jag läser inte ofta poesi.
Varför skulle ni det? Ni är amerikan.
Och ni?
En konstnär. Utan land.
Vad, mr Landor?
Ni har varit till stor hjälp.
Ni borde titta närmare på en kadett vid namn Loughborough.
Tidigare Leroy Frys rumskamrat, tills de blev oense.
Varför är oklart.
Mr Loughborough.
Berätta för mr Landor hur ni kände mr Fry.
Ja, sir. Vi var rumskamrater.
Blev ni oense?
Jag skulle inte säga oense. Men…
…våra vägar gick isär, sir.
Hur kom det sig?
Inget speciellt…
Det bara blev så.
Vet ni något om mr Fry,
ska ni genast berätta det.
Det är så här, sir.
Jag skulle vilja påstå att han umgicks
med ett dåligt gäng.
Det var vad han sa själv.
Med ett dåligt gäng, menade han andra kadetter?
Han sa inte det, men jag antog det.
Varför sa ni inget tidigare?
Jag trodde inte att det var viktigt,
det hände för så länge sedan.
Ledig.
Mr Stoddard.
Ni var den siste som såg mr Fry i livet.
Ja, sir.
-Tala högre. -Jag är lite förkyld, sir.
Jag såg Leroy sent den kvällen.
Jag mötte honom på vägen till baracken.
Talade du med honom?
Han stoppade mig och frågade om några befäl var där.
Hur såg mr Fry ut?
Det var så mörkt. Jag litar inte på mitt minne.
Såg du om han bar på något, ett rep, till exempel.
Inte vad jag kunde se.
Det var en sak.
När Fry gick frågade jag vart han var på väg så sent.
Och?
Han sa: "Nödvändiga affärer."
Vad trodde ni att det betydde?
Jag vet inte.
Ledig.
-Ursäkta, kapten. -Ja.
Gode Gud.
"En ko och ett får har mördats och lemlästats i Cold Spring."
"Deras bröst har sprättats upp och deras hjärtan avlägsnats."
Är inga av Guds varelser immuna mot denna man?
Vi vet inte om det är samma man.
Vad?
Ett sammanträffande?