„Granice koje Život dijele od Smrti
sjenovite su i nejasne.
Tko može reći gdje jedno završava, a drugo počinje?” - E. A. Poe
BLIJEDOPLAVO OKO
Dobro jutro, gospodo.
-Vi ste Augustus Landor? -Jesam.
A vi?
Satnik Hitchcock, na usluzi. Dozapovjednik na Akademiji.
Došao sam vam reći
da pukovnik Thayer traži hitan sastanak.
-A priroda tog sastanka? -To prepuštam pukovniku.
-Kad bismo se trebali sastati? -Što je prije moguće.
A odlučim li ne poći?
To ovisi o vama, civil ste.
Pa lijep je dan za vožnju.
DOLINA RIJEKE HUDSON, NEW YORK 1830.
Guverner kaže da ste legenda među njujorškim policajcima.
Kad vas je preporučio, istaknuo je vaša postignuća.
Pored ostalog, uhidbu vođa Zornjaka,
razbijanje zastrašujuće bande Košuljaša
te rješavanje jezivog ubojstva mlade prostitutke na Elizejskim poljima.
WEST POINT VOJNA AKADEMIJA SJEDINJENIH DRŽAVA
Vješti ste u dešifriranju, kontroli nereda
i civiliziranom ispitivanju.
Sin ste svećenika iz Gloucestera
i u New York ste došli kao mladić.
I udovac ste, g. Landore.
Skoro tri godine.
-Jeste li za kavu? -Godilo bi mi pivo.
Te…
Te bilješke držite u pretincu, negdje iza, zar ne?
Što još piše u njima?
Piše li da nisam kročio kroz vrata crkve
već duže vremena?
Spominju li da mi je prije nekog vremena pobjegla kći?
Svjesni smo nestanka vaše kćeri.
I suosjećamo s vama.
Nadam se da vas nisam uvrijedio.
Ne. Nipošto.
Ne, oprostite. Ja bih se trebao ispričati.
I ispričavam se. Molim vas, nastavite.
Gospodine Landore, dužni smo nastaviti s krajnjim oprezom.
Tražimo nekoga.
Civila koji se dokazao u svom poslu i ima osjećaj za mjeru
Nekog tko bi provodio istragu u ime Akademije.
Izrazito je složena i osjetljiva
i tiče se jednog od naših kadeta.
Student druge godine. Iz Kentuckyja je i zove se Fry.
-Leroy Fry. -Nema smisla okolišati.
Fry se objesio. Sinoć.
Žao mi je to čuti.
Užasno, doista. No morate shvatiti u kojem smo položaju.
Posebno smo zaduženi za brigu o tim mladićima,
kako bi postali gospoda i vojnici i u tu svrhu ih forsiramo.
No voljeli bismo misliti da znamo kad ih valja prestati forsirati.
Mladić se objesio.
-To je stvar za mrtvozornika. -Ali to nije sve.
Tijelo kadeta Frya oskvrnuto je sinoć u bolnici.
Oskvrnuto? Tko ga je oskvrnuo?
Kad bismo znali, ne bismo imali razloga poslati po vas.
Siguran sam da i na Akademiji ima šaljivdžija.
Nije riječ o šali, g. Landore.
Leroyu Fryu izvadili su srce iz grudi.
Doktore Marquise, kako se to uopće radi?
Skalpelom. Ili bilo kojim dobrim, oštrim nožem.
No doći do srca, to je najnezgodnije.
Ove duboke rane na plućima i jetri
nastale su jer je nož bio nakošen da se spasi srce.
A kako bi netko sačuvao srce?
U nekakvom spremniku.
Umotano u muslin, možda, ili u novine.
Vrlo vjerojatno okruženo ledom.
Kakav čovjek može to učiniti?
Snažan.
Znači, ne žena?
Ni jedna koju sam dosad imao zadovoljstvo upoznati, ne.
Što je s medicinskom naobrazbom?
Mora li biti dobro obrazovan i obučen poput vas?
Ne nužno.
Trebao bi mnogo svjetla i treba znati gdje rezati,
no ne mora biti liječnik ili kirurg.
-Morao bi biti… -Luđak!
I još na slobodi.
Na prsa!
Morat ćete mi oprostiti, g. Landore.
Zatekli ste nas u vrlo osjetljivom položaju.
Izvjesni moćni senatori u Washingtonu
bili bi najsretniji da propadnemo i da nas zatvore.
Molim vas da nam pomognete spasiti čast Vojne akademije Sjedinjenih Država.
Što ću i pokušati.
Sinoć ste bili na straži, g. Huntoone.
Da, gospodine.
Od 21.30 do ponoći, kad sam se vratio u stražarnicu.
A gdje je to?
Broj četiri, pored Fort Clintona.
Priznajem, ovo mi područje baš i nije poznato,
no čini se da se mjesto na kojem stojimo
ne nalazi na putu od Fort Clintona do Sjeverne vojarne.
-Ne. -Zašto ste skrenuli s puta?
Pa, gospodine, nešto sam čuo.
Mislio sam da je životinja.
Zvučalo je kao da je u zamci pa sam htio pomoći.
Jako volim životinje.
Trčao sam ovim putem dok nisam okrznuo kadeta Frya.
-Kako je izgledao? -Ne dobro, gospodine.
Nije visio ravno.
Gotovo kao da je sjedio u stolici.
Ne razumijem vas.
Stopala su mu doticala tlo, gospodine.
-Stopala su mu doticala tlo? -Da, gospodine.
U redu. Što ste učinili nakon toga?
Otrčao sam. Ravno u Sjevernu vojarnu.
Još jedno pitanje i više vas neću gnjaviti.
Jeste li vidjeli još nekoga?
Ne, gospodine.
Gospodine Huntoone.
Vrat…
To sam prvo uočio.
Vidite li?
Trag omče nije čist. Uže ga je stegnulo
i pomicalo se gore-dolje po vratu dok ga nije ubilo.
Kao da…
Kao da se… borio.
Pogledajte mu prste.
Žuljevi su još svježi. Grčevito je grabio uže,
pokušavajući ga zguliti s vrata.
Smijem li pitati što se ovdje događa?
Ovo svakako nije po propisima.
Ako nemate ništa protiv, volio bih da opipate potiljak g. Frya.
Pregledali ste g. Frya?
Naravno da sam ga pregledao, to mi je posao.
Nismo li već prošli kroz ovo?
Da, nekakva ozljeda.
Na tjemenu.
Otprilike osam centimetara.
Očito mi je promakla.
Netko je ubio g. Frya.
To želite reći, g. Landore?
Rekao bih da ste na dobrom tragu, satniče Hitchcock.
Ovo je svakom moglo promaći, doktore.
Gospodine Landore.
Sad kad surađujemo,
važno je uspostaviti temeljna pravila.
Svaki ćete dan izvještavati mene, a ja ću pukovnika.
I o ovome ne smijete govoriti ni na Akademiji ni izvan nje.
-Je li to sve? -Još nešto.
Tijekom ove istrage nećete piti.
Znamo na kakvu ste glasu.
Oprostite.
-Vi ste Augustus Landor? -Jesam.
Ako se ne varam, zaduženi ste za rješavanje misterija
u vezi sa smrću Leroya Frya.
Tako je. Što mogu učiniti za vas?
Dužan sam, u čast ove institucije,
iznijeti neke od zaključaka do kojih sam došao.
Zaključaka?
U vezi s pokojnim g. Fryem.
To bi me jako zanimalo.
Čovjek kojeg tražite
pjesnik je.
Vojniče Cochrane.
Kad su tijelo Leroya Frya donijeli u bolnicu,
vas je dopala dužnost da ga čuvate?
Jest, gospodine.
-Je li se za to vrijeme što dogodilo? -Nije, do otprilike 2.30.
-Tad sam razriješen dužnosti. -Tko vas je smijenio?
-Vojniče, tko vas je smijenio? -Ne mogu vam reći, gospodine.
Ali bio je časnik.
-Nije se predstavio? -Ne, gospodine.
No od časnika to ne bih ni očekivao.
Što vam je rekao taj časnik?
Rekao je: „Hvala, vojniče. To bi bilo sve. Smijenit ću vas.”
-Neobičan zahtjev, zar ne? -Da, gospodine. Vrlo.
-Jeste li vidjeli lice tog časnika? -Nisam, gospodine.
Imao sam samo svijeću. Bilo je vrlo mračno.
Kako ste onda znali da je časnik?
Po činu na njegovu ramenu, gospodine. No moram priznati, izgledao je neobično.
-Kako? -Oznaka.
Na lijevom ramenu nije bilo oznake čina.
Evo mog čovjeka.
Benny zna komu treba piće čim ga ugleda.
Sam pogled na to zagrije mi krv.
-Benny! -Gospodine.
-Nazdravimo… za pravila! -Jebeš ih.
Patsy.
Patsy!
Što te muči?
Čuo si za onog jadnog kadeta?
-Kažu da je umirao satima. -„Oni”?
On.
Niste li trebali biti na recitalu?
Dobra večer. Recital?
Ne, neću im nedostajati.
Jedva da znaju da sam na Akademiji.
Osim toga, naučio sam više na ovakvim mjestima nego u bilo kojoj učionici.
Ne sumnjam.
Sjednite, molim vas. Molim vas, sjednite. Izvolite…
-Sjesti? -Sjesti. Hvala vam.
Student četvrte godine, Poe. E. A. Poe.
Edgar A. Poe.
Gasite žeđ, vidim.
Pomaže odagnati čamotinju.
Nego, recite mi, kako ste doznali za Leroya Frya?
Pa od Huntoona, naravno.
Razmetao se tom viješću poput gradskog glasnika.
Možda bi i on uskoro mogao visjeti.
Ne implicirate valjda da je netko objesio g. Frya?
Ništa ja ne impliciram.
Zašto mislite da je čovjek koji je Leroyu Fryu izvadio srce
bio pjesnik?
Dakle…
Srce je simbol ili nije ništa.
Oduzmite simbol i što dobivate?
Šaku mišića čija je estetska vrijednost ravna mjehuru.
No čovjeku izvaditi srce grešan je čin.
A tko je prikladniji za takvo što
od pjesnika?
Vrlo doslovno nastrojena pjesnika, čini se…
Ne možete se pretvarati da taj divljački čin
nije odjeknuo književnim notama iz samih pukotina vašeg uma.
Dražesni pjesmuljak Lorda Sucklinga.
„Usliši me i vrati mi srce Kad već mi ne daš svoje”
Pa čak i Biblija:
„Čisto srce stvori mi, Bože.
Srce raskajano, ponizno, Bože, nećeš prezreti.”
U tom bismo slučaju mogli tražiti i manijaka zaluđenog vjerom.
Ne, vidite, izostavio sam reći da sam i sâm pjesnik,
stoga sklon takvom razmišljanju.
Poezija me baš i ne zanima.
A zašto bi? Amerikanac ste.
A vi?
Umjetnik. Što će reći, bez domovine.
Što, g. Landore?
Mnogo ste mi pomogli.
Provjerite kadeta po imenu Loughborough.
Dijelio je odaje s Leroyem Fryem dok nije došlo do sukoba.
Čija priroda ostaje neizvjesna.
Gospodine Loughborough.
Recite g. Landoru odakle ste znali g. Frya.
Da, gospodine. Bili smo cimeri.
Jeste li se ikad posvađali?
Ne bih rekao da je to bila svađa. Više…
stvar različitih puteva, gospodine.
Zbog čega ste se razišli?
Ni zbog čega, jednostavno…
stvar odabira.
Ako znate bilo što u vezi s g. Fryem,
dužni ste to smjesta otkriti.
Stvari stoje ovako, gospodine.
Rekao bih da je upao
u gadno društvo.
Bar ih je on tako nazvao.
Recite, je li se to „gadno društvo” odnosilo na druge kadete?
To nije rekao, ali pretpostavio sam.
Zašto nam to niste prije rekli?
Nisam smatrao da ima ikakvog značaja
jer se dogodilo davno, gospodine.
Otpust.
Gospodine Stoddarde.
Posljednji ste g. Frya vidjeli živog.
Da, gospodine.
-Govorite glasnije. -Bolestan sam, gospodine.
Vidio sam Leroya kasno te noći.
Prošao sam pored njega na ulazu u vojarnu.
Razgovarali ste?
Zaustavio me i pitao je li u blizini koji časnik.
Kako je izgledao?
Bilo je vrlo mračno, ne bih se uzdao u svoje sjećanje.
Je li nešto nosio? Uže, možda?
Ništa što sam mogao vidjeti.
Ali sjećam se nečega.
Dok je odlazio, pitao sam ga kamo ide tako kasno.
I?
Rekao je: „Neodloživ posao”.
Znate li što je to značilo?
Ne znam.
Otpust.
-Ispričavam se, satniče. -Da?
Mili Bože.
„Kravu i ovcu ubili su i osakatili u Cold Springu.
Najokrutnije su im otvorili prsa i uklonili srca.”
Je li ijedno od Božjih stvorenja sigurno od tog čovjeka?
Ne znamo je li riječ o istom čovjeku.
Molim?
Slučajnost, je li?
Od sutra u šest sati,
svi će samo pohađati nastavu te prisustvovati obrocima i molitvama.
Samo to!
Ako vas tko od kolega pita,
samo smo razgovarali o vašem poznanstvu s g. Fryem.
Nismo se poznavali. Nikad ga nisam upoznao.
-Molim? -Nisam ga poznavao.
-Očito sam vas pogrešno razumio. -Niste prvi.
Što je onda ovo, ako nije razgovor?
Ponuda za posao.
Nema plaće.
Tek jako dugo nakon što završite,
vaši kolege mogu znati što ste radili.
Doznaju li sada, proklinjat će vam ime.
Neodoljive li ponude.
Ne, molim vas, recite mi više.
Izvrsno. Želim da ovo dešifrirate. Dio je duže poruke.
Morat ćete raditi u tajnosti, što preciznije možete.
Zadovoljstvo mi je izvijestiti vas da sam uspješno dešifrirao poruku.
Pisana je rukom, osobne prirode.
Fry ju je imao kad je umro.
Stoga, pretpostavimo da je bila dovoljna
da ga izvuče iz vojarne dotične noći.
Budući da mu je ostatak poruke istrgnut iz ruke,
pretpostavka je da poruka, na neki način, ukazuje na pošiljatelja.
Primitivna uporaba velikih slova
također ukazuje na pošiljatelja koji želi prikriti svoj identitet.
Recimo da je riječ o pozivnici, no možda ju je točnije nazvati zamkom.
Zamkom?
Dakle, imajući to na umu… Smijem li?
Usredotočimo se na treći red,
za koji smo sigurni da je potpun.
„Moj.” Ali što?
Nešto što počinje slovom „K”.
„Konj”? „Kočija”?
Ne. Nije prikladno za pozivnicu.
„Moj kasno”? Ne. Nespretna konstrukcija.
Ako je Leroy Fry morao biti na određenom mjestu u određeno vrijeme,
za to postoji samo jedna riječ, „kasniti”.
„Moj kasniti.”
Gledajući treći red,
prvu je riječ skoro uvredljivo jednostavno
utvrditi: „Nemoj”.
Dakle: „Nemoj kasniti.”
Pažljivo pogledajte, g. Landore.
Sve smo bliže odgovarajućem kandidatu.
Ako Fry ide na unaprijed određeno mjesto,
znači da iz perspektive pošiljatelja i dolazi.
Dakle: „Dođite, g. Fry.”
Sad, kad i to znamo, vrhunac je jednostavnosti
zaključiti sljedeću riječ. Može li biti išta osim „namah”?
Umetnut ćemo riječ et voilà!
„Nemoj kasniti. Namah dođi.”
I eto ga, rješenje naše petite énigme,
koje sa štovanjem predajem.
Prvorazredan rad. Zahvaljujem vam.
-Još samo nešto. -Da?
Jeste li imali sreće s prva dva reda?
Bio sam prisiljen proglasiti ih porazom.
Ide li vam pravopis?
Besprijekoran je. Po prosudbi ni više ni manje
nego velečasnog Johna Bransbyja iz Stoke Newingtona.
Dakle, vjerujem da nikad niste učinili ono što mnogi… od nas čine.
Pogrešno napisali riječi koje slično zvuče.
Na primjer: „onde”, „ovde” i „ondje”.
Uobičajeni solecizam.
To doista i jest pozivnica. „Nađimo se ondje”.
Naravno, još ne znamo gdje je to, zar ne?
Nešto što završava s „A-N”.
Ravan!
-I, smijem li dodati, špilja kod ravni. -Izvrstan izbor.
Znači: „Bit ću u špilji kod ravni.
Nađimo se ondje u, recimo, 23 h.”
Dakle: „Nemoj kasniti. Dođi, nađimo se.” Možda bi bilo točnije.
Ukazuje li vam to na nešto?
Zašto se s kolegom kadetom sastajati na ravni,
kad se mogu sastati bilo gdje?
Zato što nije kadet, već žena.
Znali ste rješenje sve vrijeme, g. Landore.
Imao sam ideju.
Ako uistinu tražimo ženu,
vjerujem da sam je u jednom trenutku ugledao.
Jutro poslije Fryeve smrti, prije nego što sam znao što se dogodilo,
probudio sam se i počeo izgovarati uvodne stihove pjesme,
stihove koji govore o tajanstvenoj ženi u dubokoj tuzi.
A zatim, odmah pored kantine, pojavilo se najljepše stvorenje
koje sam u životu imao zadovoljstvo vidjeti.
Tko je ona?
Ne znam.
Ali zašto vjerujete da su ta pjesma ili mlada žena povezani s g. Fryem?
Ozračje prikrivenog nasilja.
Neizreciva patnja.
Nepoznata žena.
Pjesmu ste mogli napisati bilo koje jutro.
Ali nisam je napisao. Diktirali su mi je.
Diktirali?
Tko?
Moja majka.
Mrtva je.
Već gotovo 20 godina.
Pričaj mi o tom mladiću, Poeu.
O, Poe.
Krasan mladić.
Ima predivne manire. Mnogo govori.
To svakako. I nešto je svakako čudno u vezi s njim.
Zato što mnogo govori?
Ne, prepun je besmislenih fantazija.
Govorio mi je o pjesmi,
tvrdi da ima veze sa smrću Leroya Frya.
Tvrdi i da mu ju je u snu izdiktirala njegova mrtva majka.
Ti najbolje znaš da su oni koje smo izgubili…
uvijek s nama.
Čovjek će učiniti gotovo sve da prevari smrt, zar ne?
U nekakvom spremniku.
Umotano u muslin, možda, ili u novine.
Vrlo vjerojatno okruženo ledom.
NAĐIMO SE U LEDENICI SAMO HRABRO
Izvrsno. Moja je poruka došla do vas.
-Slijedili su vas? -Slijedili?
Kako neprofesionalno. Naravno da nisu.
-Što je ovo? -Mjesto zločina.
Drugog… zločina.
Ovdje su donijeli Fryevo srce.
Rekli ste da vas je krađa srca podsjetila na Bibliju.
Moram priznati, razmišljao sam u tom smjeru.
Ne o samoj Bibliji,
već o vjeri.
Čini se da je riječ o nekom obredu.
Krv i svijeće namjerno su ovako postavljeni.
-Krug. -I trokut.
A Fryevo je srce vjerojatno bilo u sredini.
Moj bi nam stari prijatelj mogao biti od koristi.
Profesor Jean Pépé stručnjak je za simbole.
-Pépé! -Za obrede, za okultno.
-Profesore! -Pépé je vjerojatno najneobičniji čovjek…
-Oprosti na smetnji. -…kojeg sam imao zadovoljstvo upoznati.
Donio sam nešto zanimljivo. Volio bih da nam kažeš što misliš.
Ovo samo može biti čarobni krug.
Vidio sam ga u knjizi Le Véritable Dragon Rouge.
I ako se dobro sjećam, mag bi stajao ovdje,
u trokutu.
Sam?
Može imati i pomoćnike.
Na svakoj su strani svijeće i baklje, svuda je svjetlo,
pravi festival svjetla.
Guse, idi do treće police…
Druga odozgo.
Ta knjiga na vrhu.
Da.
Pierre de Lancre, glasoviti lovac na vještice.
-Razumijete li francuski, g. Poe? -Da.
Molim vas, čitajte u sebi. U sredini je.
De Lancre je pogubio 600 baskijskih vještica
i za sobom ostavio izvanredan svezak koji upravo proučavate.
No knjiga koju bih ti rado dao, Discours du Diable, Henrija Le Clerca,
koji je pogubio 700 vještica prije nego što je umro,
navodno je uništena.
Kruže glasine da je za sobom ostavio dva ili tri sveska
identična onome koji je uništen.
Pronaći jedan od njih postala je idée fixe mnogih kolekcionara okultnog.
-Zašto? -Zašto?
Le Clerc je ostavio upute koje jamče
besmrtnost.
Gospode Bože.
„Opće je poznato među bratstvom zlih anđela
da je sadržaj gozbe na vještičjim sijelima
ograničen na sljedeće.
Nečiste životinje koje ne jedu kršćanski narodi,
srca nekrštene djece
i srca obješenih ljudi.”
Želim da se neopaženo uvučete među kadete
i pokušate saznati koji od njih možda ima veze s okultnim.
Objasni.
Pa, predložili su mi nešto
prilično mračno, čak bih rekao i nekršćanski.
-Nekršćanski? -Da.
Potiču me da preispitam same temelje svoje vjere.
I da se okušam u tajnim i skrivenim drevnim običajima.
-Tajnim običajima? -Misli na crnu magiju. Tko?
-Zahtijevamo da nam kažeš. -Čast mi to ne dopušta.
Tko je to bio?
Nećete to izvući iz mene
ni da mi sam Bog zaprijeti da će me munjom pokositi.
-Želiš li se s nama moliti… -Ne, dao sam riječ.
-Ako moraš preispitati… -Ne smijem reći.
Je li to Marquis?
Hamiltone, pripazi.
Da, imam ime, no uz njega trebam i lice.
Vrtoglavica?
Pa da, stvari se vrte.
Puls vam je prilično ubrzan.
Dobro, g. Poe, danas ostanite kod kuće
i pazite na sebe.
Pokažite ovo pukovniku Lockeu i njegovu zapovjedniku kadeta,
Artemusu, mom sinu.
Pobrinut će se da vas razriješe dužnosti.
Želite izostati s nastave jer ste osjetili
vrtoglavicu?
I još goru boljeticu koja nije navedena.
Teški napadaj dosade.
„Teški napadaj”?
Nadasve izraženog karaktera.
Čuvajte se, Poe.
Možete pitati liječnika.
Istina je, poručniče.
Otac mi je rekao da nikad nije vidio takvo što.
Vrlo dobro.
No optužujem vas za nedoličnu drskost.
Tri ukora.
Smjesta se vratite u vojarnu.
I bolje da budete ondje kad časnici dođu u inspekciju.
-Poe, je li tako? -Jest.
Artemus Marquis.
Moram reći, vaša je drskost vrijedna divljenja.
Večeras, jedanaest sati. Sjeverne barake, br. 18.
Ispričavam se što kasnim. Nadam se da ne čekate predugo.
Kako dražesno.
Knjige!
Nikad me više niste zanimali.
Gdje početi?
Žalobni Fenimore Cooper. Valjda se nalazi u svakoj biblioteci.
Kakva zbirka.
Povijest Egipta i još štošta.
Razotkrio sam vas.
Stekao sam dojam da ne čitate poeziju.
Ne čitam.
Byron!
-Moj osobni miljenik, g. Landore. -Molim vas.
A knjiga se pohabala od čitanja.
Pripada mojoj kćeri.
A vaša kći više nije ovdje?
Ne. Pobjegla je s nekim.
Znali ste ga?
Površno.
I nikad se neće vratiti?
Malo vjerojatno.
Onda smo obojica sami na ovom svijetu.
Ali vi imate majku.
Još razgovara s vama.
-Unatoč svemu. -Da.
Da, s vremena na vrijeme.
I rekao bih, što god je dobro u meni, u mom duhu, mojoj osobnosti dolazi od nje.
Vaša kći. Kako se zove? Ako smijem pitati.
Mathilde.
Mattie.
Ne morate ništa više reći, g. Landore.
-Dakle, kažete da ste nešto pronašli. -Ne baš. Bolje od toga.
Nekoga. Zove se Marquis.
Liječnik.
Ne. Njegov sin, Artemus.
I sebi sam stavio u zadatak da se uvučem u njegovu neprobojnu skupinu.
Evo još jednog Božjeg stvorenja.
Zahvaljujući našoj la divine Patsy.
Prijavit ćete nas zbog kršenja policijskog sata, Poe?
Vrijeđaju li vas naši mali prijestupi?
Ne samo da me ne vrijeđaju, g. Ballingere…
već sam za još jednu rundu.
Pijte.
Naiskap, ženo.
Ballingere, večeras si prilično nasilan.
Još, s'il vous plaît.
Zahvaljujem vam.
Mogao bih ovako cijelu noć.
Polako, Ballingere.
Nisam lako došao do toga.
Poe.
Čujem da vam objavljuju pjesme.
Kažu da iskazujem skroman dar.
U tom slučaju, zahtijevam javno čitanje.
Udovoljite nam.
Sretoh jednom razvratnicu golu
Mišljaše da sam glupav
No bijah lukav
Ne bješe joj milo Što snubim je golu
Zgrabih je, povalih I obljubih na stolu
-Bravo, Poe. -Bravo.
Bravo.
Karta koja gubi je… sedmica.
Pobjednička karta je… dečko.
Danas vam je sretan dan, Poe.
Hvala.
Poe, je li istina da vas je detektiv Landor ispitivao o Fryu?
Bio je pod pogrešnim dojmom da sam bio Fryev intimus.
Jeste li?
Nisam.
Prikladno, jer da bi Fry privukao nečiju pozornost,
morao se objesiti.
Mislim da se objesio iz očaja jer ga je ostavila neka dama.
A koja to dama, Stoddarde?
Možda tvoja sestra, Artemuse?
Nije li opčinila Frya?
Budi razuman, Randy.
Bio si bliskiji s Fryem nego itko u ovoj sobi.
Ne vjerujem da sam mu bio tako blizu
kao ti.
U redu. Gdje smo stali?
Poe!
Policijski se sat ne odnosi na vas, g. Poe?
Objasnite.
Svijeće su se morale ugasiti prije tri sata.
Žao mi je, gospodine.
Vaše su mi isprike uvijek djelovale neiskreno.
I Leroy Fry umro je kad je bio vani poslije policijskog sata.
Smjesta se vratite u vojarnu.
Ovaj ste put imali sreće.
Hvala, gospodine.
Brže.
Mattie?
„Spomeni me se radi dobrote svoje, Bože!
Jer među mrtvima tko te se sjeća,
ta tko će ti iz groba zahvaliti?
U milosti svojoj,
spomeni me se radi dobrote svoje, Bože!
Od žalosti oko mi gasne i slabi.”
Vi ste g. Landor, zar ne?
Jesam.
Ja sam Leroyeva majka.
Želim vam nešto dati.
Leroyev dnevnik.
Od posljednje tri godine.
Ne sjećam se…
Moja sućut.
Užasan gubitak.
Ne sjećam se da su među njegovim osobnim stvarima pronašli dnevnik.
Poslao mi ga je g. Ballinger.
-Gospodin Ballinger? -Da.
Čim je čuo što se dogodilo,
otišao je ravno u Leroyeve odaje da vidi što se može učiniti.
Dragi ga je dečko poslao poštom.
Shvaćam.
I maloprije… čim me ugledao,
rekao je: „Mislim da bi Leroyev dnevnik trebao biti s vama u Kentuckyju.
I želite li ga spaliti, samo dajte.”
Vrlo obzirno od njega.
No ja tu ništa ne razumijem.
Sve te brojke i slova…
Ali… Budući da se vojska uzda u vas,
čini se najispravnije da ga dam vama.
Ali bit ću tu sve vrijeme.
-Da zadovolji potrebe… -Razumijem.
…svi smo zajedno u tome.
Doktore!
Gospodine Landore. Ugodnog li iznenađenja.
Dopustite da vam predstavim svoju suprugu, Juliju.
Mnogo sam čula o vama.
Zadovoljstvo mi je.
Vi ste gospodin koji istražuje smrt g. Frya?
Jesam.
Upravo smo razgovarali o tome.
Suprug mi kaže da se, iako se i sam junački trudio,
tijelo g. Frya nije moglo izložiti u otvorenom lijesu.
Jadni roditelji.
Doista.
Sve nas je to jako potreslo.
Uvjeravam vas, neću mirovati dok ga ne uhitimo.
Bilo mi je drago.
Draga.
Čujem da ste udovac, g. Landore.
Tako je.
Žao mi je.
To se dogodilo nedavno? Njezin odlazak u raj?
Sad će dvije godine.
Svega nekoliko mjeseci nakon što smo se doselili u Highlands.
Nagla bolest, zar ne?
Nažalost,
nedovoljno nagla.
Razumijem vas.
-Saučešće. -Hvala vam.
Brava.
Edgare, nisam li rekao da mi je sestra čudesna?
Predivno, mila moja. Izmamila si mi suze.
Da.
Krasan prijelaz, gđice Marquis.
-Uistinu. -Da.
Besmrtnost vam je zajamčena.
Ne znam nijednu ženu koja želi biti besmrtna, Randy.
Odmah sam se sjetio pjesme Sira Thomasa Greya.
„Mnogi je cvijet rođen Da neviđen rumeni”
„I trati svoju slast Na pustinjskome zraku”
Ta mi je omiljena.
Što misliš o mom malom štićeniku?
G. Poe daleko je od toga da bude ičiji štićenik.
Sigurno ga neće pokvariti takvi kao ti.
U redu, Lea.
Sad bi bilo dosta. Moraš se odmoriti prije večere.
-Ispričajte me, gospodo. -Hvala, Lea.
Randy, stolice.
Stoddarde, hajde. Šah.
Sad mi je dosadno.
Baš me briga!
Bolesna je.
U svom stanju ne bi smjela zabavljati…
Gđice Marquis.
Oprostite.
Pričinili biste mi veliko zadovoljstvo kad bismo se vidjeli u subotu.
Ne sumnjam, g. Poe, no… bojim se da sam u subotu zauzeta.
Shvaćam.
Predlažete ovu subotu?
Ili nedjelju, ako vam je draže.
Ili ponedjeljak.
A gdje predlažete taj sastanak?
Dajte da pogodim. Gee's Point? Flirtation Walk?
Ne.
Ni jedno, bojim se.
Mislio sam na groblje.
Groblje?
Kako zanimljivo.
Da, i ja tako mislim.
Želim vam ugodnu večer.
Sad je sve tako golo.
Da biste u potpunosti uživali u uzvišenoj ljepoti gorja,
morate ga vidjeti čim izgubi lišće.
Zašto?
Vegetacija nije ljepša,
štoviše, priječi izvorni Božji plan.
Romantičar.
Uživate govoriti o Bogu i smrti, zar ne?
Smrt smatram najuzvišenijom temom poezije.
Hoćemo li?
-Lijepo je. -Da, moje omiljeno mjesto.
Dobro vam leže, morbidne misli.
Pristaju vam bolje od odore.
Po tome vam je ravan samo Artemus.
Nikad nisam vidio da boravi u carstvima melankolije.
Pristaje posjetiti naš svijet s vremena na vrijeme.
Vjerujem da je moguće plesati po razbijenom staklu
tek izvjesno vrijeme.
Ne zauvijek.
Da, vas dvojica imate mnogo toga zajedničkog.
Nadam se da vam nije hladno.
Hladna se klima očito ustalila.
Nemojmo, molim vas.
Nisam ovamo došla razgovarati o vremenu. Kako prozaično.
Oprostite, no jedina mi je briga bila vaše dobro.
Onda slobodno nastavite.
Izjavite mi vječnu ljubav da se oboje vratimo kući neoštećeni.
-Samo sam rekao… -Oprostite.
Oprostite, užasna sam, a ne znam zašto.
Hladno vam je.
Gospođice Marquis, želite li moj ogrtač?
-U redu je. -Doista nije…
Ja…
-Što? -Gđice Marquis.
Lea!
Lea? Što se događa?
Lea!
Lea.
Gospode, Lea.
Jeste li dobro?
-Lea? -Dobro sam.
Sigurni ste da ste dobro? Prestravio sam se.
Događa se. No nema razloga za brigu.
Vaš…
Vaš me duh toliko ohrabruje da se osjećam slobodnim priznati
da još osjećam majčinu prisutnost.
Na javi i u snu.
Da.
Katkad vjerujem da nas mrtvi opsjedaju zato što ih dovoljno ne volimo.
Zaboravimo ih, shvaćate? Ne namjeravamo, ali tako je.
Vjerujem da se osjećaju najokrutnije napuštenima i zato vape za nama.
Možda je najbolje tomu ne pridavati previše važnosti.
Želim da znate koliko sam zahvalna…
što sam otvorila oči i ugledala vas.
Zagledala se u vašu nutrinu
i pronašla nešto što nikad ne bih očekivala.
Ni u jednom trenutku.
Hvala vam.
Prestanite!
Kopile! Trebaš znati gdje ti je mjesto.
Kloni se Lee.
Prestani!
Prestani, Ballingere!
Ili ideš pred vojni sud!
Odvratna nakazo.
Jeste li dobro?
Taj divljak očito zna da sam Lei draži od njega.
-I želi li me prestrašiti… -Prestrašiti?
-Bio je spreman ubiti vas. -Ubiti me?
Pokuša li se ispriječiti između mene i želje srca moga,
ja ću ubiti njega.
Uvijek je bilo tako. Uvijek su me podcjenjivali.
Prijatelji, kolege, moj vlastiti skrbnik.
-Hvala, Patsy. -Svi.
Svi…
osim moje majke.
I hvala vam na pomoći.
Nije mi nalik da me iznenade.
Ali… i vi znate iznenaditi. Zar ne, Landore?
Nije mi namjera vrijeđati,
no mnogo ste istančaniji nego što se predstavljate.
Nego, recite mi, je li istina da ste jednom izvukli priznanje
samo prodornim pogledom?
Uz dovoljno strpljenja,
osumnjičenik će često ispitati samog sebe.
Vrlo ste ugodno društvo, Landore.
Jednog ću dana napisati pjesmu.
Nešto po čemu će vas povijest pamtiti.
Čak ni poslije tog napada ne sumnjaš na Randyja Ballingera?
Što ti onda preostaje?
U vezi s istragom.
Zanima me Artemus Marquis.
Vjerujem da ga znaš.
A tko ga ne zna?
Veličanstven je.
Gotovo da bi trebao umrijeti mlad, zar ne?
Ali ne bih rekla da je nasilan.
Uvijek je tako miran.
Možda nije ubojica.
Ali ima nešto u njemu… U cijeloj njegovoj obitelji.
Ponašaju se kao ljudi koji su nešto skrivili.
Zar sve obitelji nisu za nešto krive?
-Satniče. -Riječ je o g. Ballingeru.
Bojim se da je nestao.
Satniče! Ovdje gore!
Gospode.
Rez kod g. Ballingera nije čist kao što je bio Fryev.
Što upućuje na to da nije riječ o istoj osobi.
Što se tiče kastracije…
Pa…
Kastracije?
Zaboga, Landore.
Nismo ništa bliže osobi odgovornoj za ovo
nego prije mjesec dana!
Bliže smo.
-Pitanje je vremena. -Recite mi!
Jeste li pronašli još dokaza o sotonizmu?
Što je s navodnim časnikom koji je Cochranea nagovorio
da ostavi tijelo Leroya Frya?
A Fryev dnevnik?
Jeste li pronašli ijedan trag koji bi bio od koristi?
Neki manijak slobodno luta ovim brdima i vadi utrobe mojim ljudima.
Ljudima koji jedva ispunjavaju dužnosti, jedva izlaze iz vojarne i ne spavaju?