Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Musíme vynést koš, je plný.
- Já vím. Vynesu ho později. - Sakra!
Nech to nádobí, tati. Umyju ho.
To bych se divil.
Podívej se kolem sebe.
- Máš tady z toho… - Chlívek.
Pouťovej stánek!
A chlívek taky.
Co ty barvy?
A všechny ty komiksy?
Kdykoliv sem vkročím, padne na mě deprese.
„Babička tady mívala tak uklizeno.
Nepracuješ, neučíš se.“
Mlčel jsi celou noc. Výborně. Konečně ses neudržel.
Myslíš, že je to nějaká podělaná hra?
Škodíš jenom sám sobě.
Pět zkoušek za dva roky. To je studium?
Do toho, ať se cítím provinile.
A ten pocit v tobě vyvolávám jenom já?
No jistě.
Možná mě jenom nutíš opakovat pořád dokola totéž.
- Ne? - Snažím se, tati.
Tys to neopravil?
Čekáš, až to udělám?
Jako ten druhej krám, tu elektrickou ruku.
Co se ti honí hlavou?
Na co vůbec myslíš?
Jestli ti můžu pomoct…
Vím, že je to těžké.
Chápu to. Býval jsem jako ty.
Nebýt dědečka…
Myslíš, že mě zajímalo vinařství?
Když mě Siena FC chtěla do mládežnického týmu,
co jsem měl dělat?
Je to na prd, ale…
Přestaň!
S čím?
Ludovico.
- Ludovico. - Co?
- Posloucháš mě vůbec? - Jo, tati.
Nedám ti pokoj, protože mi na tobě záleží.
Já vím.
Už půjdu. Nechal jsem ti tady léky. Viděl jsi je?
Co jsi mi chtěl ukázat?
Zapomeň na to, tati. Ukážu ti to příště.
Peníze ti dám za pár týdnů. Musím zaplatit klukům.
Neboj se.
Začali jsme vyrábět olej.
Je to první rok, experiment.
Nepřijdeš na návštěvu?
Na pár dní.
Trochu ti to tam ukážu.
Máma by měla radost.
To by šlo. Promyslím si to.
Měj se.
- Dobrý večer. - Zdravím.
MIMO PROVOZ
Příště.
Ahoj, Secco.
Sluší ti to. Super účes.
Chtěl jsem do prdele poslat svoji ženu, ale máš přednost.
Dej mi panáka.
- Je nahoře? - Jo.
Vyřiď, že jsem tady.
Mario je tady.
Ještě jeden, Secco.
Dobře.
Jdu se vychcat, blbne mi prostata.
Na tohle pozor. Nepouštěj to z očí.
Hajzle jeden!
Stůj, hajzle!
Tiše.
Běž. Potichu.
Běž. Jdeme k tobě domů.
Kde bydlíš?
Vezmi mě domů, dělej.
Rychle.
Pohni se.
Bydlíš sám?
- Jo. - Bydlíš sám?
Dělej, otevři.
Otevři.
Kam jdeš? Ticho!
- Který dveře? - Tudy.
Odemkni.
Dělej.
Dělej, do prdele.
Dobře.
Dej sem klíče. Ticho.
A telefon.
Bydlíš tady sám?
- Jo. - Jo?
Fajn.
Co se děje?
Co ti je?
Sedni si.
Mluv! Co je, do prdele?
- Záchvat paniky. - Co s tím?
V tašce mám kapky.
Tady?
Kde přesně?
Jak se otevírá?
- Kolik? - Deset.
Dám tam 15.
Kurva.
Sedni si.
Picchio, to jsem já. Poslouchej.
Seru na to, kolik je hodin!
Pošli mi sem 20 kluků.
Někdo musí ve dne v noci hlídat u vchodu.
Budou se střídat.
Hned!
Ludovico Fazi. To jsi ty?
Říkej mi Jack.
Nějakou dobu se tady zdržím.
Hledají mě.
Znají můj obličej.
Vědí, kde mají hledat, ale nějak se ven dostanu.
Zkus blbnout, a zabiju tě.
Ale jestli mi pomůžeš, vynahradím ti to.
Vynahradíš?
Tys neslyšel?
Profoukni si uši, nebudu se opakovat.
Zůstaneš tady.
Hezky v klidu. Zapomeneš na svět.
A až odejdu, nechám ti tady 5 000 eur.
V papírových.
Pět tisíc?
Co jsem, kurva, řek?
Dostaneš je, až odejdu.
Ale musíš si je zasloužit.
Takže domluveno.
Hej.
A nebuď zvědavej.
- Jasný? - Jasný.
Zasraný špehové.
Měl jsem už být na druhým konci světa.
Musím jít spát.
Byla to hrozná noc, jsem hotovej.
Vstávej.
Běž tam.
Dělej.
Dohodli jsme se na 5 000.
Spát budeš tam. Kde je klíč?
Věděl o kamerách.
Ale kašlal na to.
A věděl, že tam dneska bude hromada peněz.
Takže to plánoval dopředu
a nejspíš se chtěl hned vzápětí vypařit.
„Nezáleží na tom, kdo jsi.
Záleží na tom, jak tě vidí ostatní.“
Pokecáme si s tím géniem dole.
Ahoj, Caino.
Jen si to vyjasníme, Mario.
Položil jsi tašku na stoličku,
chtěl jsi odejít na záchod,
ale ten chlap tě strčil, vzal ji a odjel.
Málem jsem ho chytil.
Přísahám, Caino.
Pak spadl z motorky a rozběhl se.
Snažil jsem se ho sledovat, ale…
Pak jsi ho nechal utéct.
Nechtěl jsem po tobě výmluvu.
Ale vysvětlení.
Promiň, Caino.
Ale vím, kde je.
Zašel do baráku poblíž tržnice.
Má to spočítaný.
Schovává se v něčím bytě.
Tohle upustil.
Je to tvoje.
Mám tam 20 chlapů.
Sledujou, kdo chodí dovnitř a ven.
Jakmile ten hajzl vystrčí nos, dostanu ho.
Viděl jsi, jak vypadá?
Víš, co je pro člověka nejdůležitější?
Jeho pověst.
Nezáleží na tom, kdo jsi, ale jak tě vidí ostatní.
Tvoje pověst, stejně jako tvůj charakter, je tvůj osud.
Kdo mě okrade, nepřežije. Každý to ví.
Takovou jsem si vybudoval pověst
a nenechám si ji jen tak zničit.
Chápeš?
- Ano. - Jak jinak.
Děláš pro mě už léta.
Věříš v osud, Mario?
Věřím.
Zahraj si.
Objev svůj osud.
Co lidi nutí dát se na hazard?
Chamtivost?
Chudoba?
Osamělost?
Nebo lidská přirozenost?
Čím víc prohraješ, tím víc to chceš získat zpátky.
Souhlasíš, Mario?
Vyhrál jsem.
Já vyhrál, Caino!
Vidíš? Osud mi přeje!
Jo.
Ale v osud věříš ty.
Ne já.
Dostanu ho.
Zasranýho hajzla.
Spartacu.
Bacha na pusu!
Chci ho živýho.
Dvacet čtyři hodin.
Nebo budeš muset taky zmizet.
Odneste ho.
A ukliďte tady.
Do prdele. Klidně mu vystřelil mozek z hlavy.
Kdo? Buzzetti?
Kdo jinej?
Jen plnil rozkazy.
Vrah je Caino.
Zabil vlastního bratra kvůli prachům…
I když se to neprokázalo.
Neví se, kolik lidí zabil. Čtyři nebo pět.
Nenávidím ho.
Z hloubi duše.
Myslí si, že je zasranej bůh.
Mluví se mnou jako se švábem.
Já to chápu, ale Mario…
Mario co?
Pozor na pusu. Znal jsem ho od 20 let.
Co tím chceš říct?
Když mi někdo ukradne auto a ty nechytíš zloděje,
můžu tě klidně zabít?
Caino nesnese, když ho někdo převeze.
To ví každý.
Má komplex méněcennosti.
Kdes to slyšel?
Co si o sobě vůbec myslí?
Že je Napoleon?
Lichvář, co se schovává v hernách
plných starých ženských a feťáků,
v barech a hospodách za městem…
- Ale válí se v penězích. - A co jako?
Oblek, kolínská… A stejně je nula.
Podváděl při sázkách na box.
Zkurvenej megaloman.
Mario měl tři děti
a nádhernou manželku.
- Caino ho odprásknul jak psa. - Víš, co se říká?
Že Caino už nějakou dobu šuká Mariovu ženu.
- Cože? Giulii? - Jo.
Přísahám.
Kvůli tomu asi chtěl Maria zabít.
Tohle byla výmluva.
To je vyloučený.
Žena kamaráda je nedotknutelná. To je zákon.
A Giulia nepodvádí.
Věř mi.
Párkrát jsem to na ni zkusil.
Vždycky odolala.
Spala s Cainem.
Zaházej to a drž hubu!
- Picchio. - Jo, věř Picchiovi.
Nikdo nepřišel? Buď ve střehu.
Můžeš ho vyfotit a poslat Picchiovi?
Jasně. Dej mi telefon.
Prima.
Odpočívej v pokoji, Mario.
Odpočívej v pokoji.
…proto platí. Do háje s nima.
Manažer na tom taky vydělává, ale neriskuje.
Prospěchář.
A když ti to nevyjde,
řeknou, že sis měl dávat bacha.
Jako Stelviův bratranec. Pamatuješ?
- Jasně. - Ať odpočívá v pokoji.
Máš moji košili.
Vysprchoval jsem se a oholil. Dáš si kafe?
- Použil jsi moje holení? - Mlč.
Smrděly mi hadry. Až uschnou, vrátím ti to.
To kafe?
To je babiččin porcelán.
Jsou to hrníčky. Zaliješ je
a pak z nich piješ.
Pojď si jeden vzít.
Tvoje babička?
Byla zpěvačka? Muzikantka?
Ne, učitelka klavíru.
To jsi udělal ty?
Nefunguje to.
„Nefunguje to.“
Dá se to snadno spravit.
Tohle taky umyj.
Tolik knížek. Studuješ?
Co to je za výslech? Nevypadáš jako polda.
Na něco jsem se ptal.
Studuju ekonomii.
Nejspíš zaostáváš.
Během pěti minut znám celej tvůj život
od narození až do teď.
Smutnej příběh.
Tak dost.
Jen jsem si chtěl povídat.
Kupa DVD, komiksů, nepřečtených knih. Co si mám myslet?
Studuju komiksy.
Kreslím.
- Co kreslíš? - Vlastní komiksy.
- To jediný mi jde. - Úplně tě vidím.
Sedíš sám u lampy.
Pořád sám.
Žádný kamarádi.
Máš přítelkyni?
Jasně že ne.
Měl jsem dvě.
- Frajer! - Zloděj a terapeut?
Zaprvé, neodmlouvej, nebo to odneseš.
Zadruhé, seru na to, jak žiješ.
Není to tvoje vina, ale ani moje.
Jasný?
Mám vážnou nemoc.
Jakou?
Jak dlouho?
Už je to rok.
Nosíš čepici kvůli chemoterapii?
Chemoterapie?
Jo.
Chemoterapie deprese neléčí.
- Deprese? - Vrať to!
Sundej to, jsi snad plešatej?
Co ty víš o depresi?
Žereš prášky, abys sám uvěřil, že jsi nemocnej
a jsi tady zalezlej jako krtek. A víš proč?
Protože se nemáš rád.
Na to nepotřebuju diplom.
Poslyš,
ten chlap naproti si předělává byt? Viděl jsem před dveřma plechovky barvy.
Ne, jeho žena chtěla novou kuchyň.
Má bar, je to hraniční alkoholik…
Máš rentgen?
- Jeho ženy? - Ne, svůj.
Říkals, že jsi nemocný. Máš rentgen?
- Jo, mám. - Tak poslouchej.
Jelikož tu není co jíst,
vezmi ten snímek
a běž tam. Nemá bezpečnostní dveře, bude to hračka.
Vyber ledničku a vrať se sem.
Šílíš? Nejsem zloděj. Tohle nedělám.
Adrenalin ti neublíží.
Ani omylem. Ona určitě bude doma.
Proto zazvoníš.
A co když je doma a otevře?
Řekni si o sůl.
K čemu sůl?
Použij ten rentgen. Dej ho pod zámek
a zatáhni nahoru.
Dělej.
Máš tady snad někoho? Tohle mi nemůžeš udělat.
Zase? S nikým nechodím. Přestaň.
Otevři dveře, Jacku.
Snad brzo najdu někoho normálního.
Někoho normálního?
Ty a ta kráva budete litovat.
Nevyhrožuj, nebo zavolám policii.
Nech mě, Filippo!
Budu křičet! To bolí!
Rebecco! Jsi v pořádku?
Jo.
Všechno v pohodě.
Co chceš, ty šmejde?
Opovaž se s někým si začínat!
Věřila bys tomu?
S tímhle grázlem jsem ztratila dva roky.
Ignoruj ho.
Je to hajzl.
Postav se.
Vstaň.
Bouchni.
Dělej.
Co to má bejt? Pořádně.
Znovu.
Ještě.
Pořádně. Nepřestávej.
Bouchej! Víc!
Druhou rukou taky!
Děj do toho duši!
Skvěle!
To stačí.
Dost.
Máš slušnou pravačku.
Příště ji tomu zmetkovi vraž do ksichtu.
Klid. Dýchej.
Lepší?
Teď půjdeme do toho bytu spolu, jo?
Tiše.
No ne, ahoj.
Ahoj, lásko.
Lásko.
Manžel je pryč. Vrátí se večer.
Máme celé odpoledne pro sebe.
Jak si dnes budeme hrát?
Ne, to jsme dělali minule.
Tak jo.
Stejně vždycky souhlasím.
Proč mám jít do kuchyně?
Kostky ledu?
Už vím.
Ano, pane.
Mám led.
Víš, co ty jsi?
Ty jsi prostě malý
chrochtající zvíře.
Jo. Hádej, které.
Prase!
Jo!
Ne.
Mám ty vínové.
Ty malé.
Ano.
Ale trochu mě zlobí, lezou mi…
dovnitř.
A co ty?
Co děláš?
A jak?
Vidíš, jsi prase.
Jo. Já vlastně taky.
Opravdový.
Led už roztává.
Lehnu si teď na postel.
Dobrá práce. Vedl sis skvěle.
Máme hotovo.
- Copak to tu máme? - Bože.
To jsem dělal poprvé.
Neuškodilo ti to.
Byl jsi jako Alvaro Vitali a Bombolo.
- Pamatuješ? - S Edwige Fenechovou.
Připomínala mi Sharon Stoneovou,
když si zkřížila nohy.
Viděl jsi to?
Líbilo se ti to?
Jsi upřímný ze strachu.
Vrať mi tu čepici.
Dej mi ji.
Buší mi srdce. Jdu si pro kapky.
Tak to ne. Jaký kapky?
Vezmi si tohle. Pij.
- Na účet barmana. - Z pití je mi divně.
A teď ti není?
Napij se. Celých deset minut ses nadrženě chechtal.
Dělej, pij.
- Picchio. - Spartaco.
Jak to jde?
Nikdo jemu podobný z domu nevyšel.
- Ale Ferruccio něco má. - A co?
Viděl ho můj kamarád.
Bydlí na skládce za plynoměrem.
Vyklízí sklepy a odváží věci dodávkou.
Pracoval s bratrem, ten pak zmizel.
Vezmi mě k tomu kreténovi.
Byl jsem tam. Je to prázdný.
Dodávka tam taky není.
Vyřiď tomu kámošovi, že chci vědět víc.
Jestli má holku, syna, ženu, jak najít toho bratra.
Je pravda, že okradl Caina?
Na to dojede.
Počkej, až ho chytnem.
Caino ho narve do automatu.
- Víš, co si myslím? - Klid. Myšlení škodí zdraví.
Uděláme to jako obvykle. Máme všechno v autě?
Trochu si toho hajzla vážím.
Chce to odvahu, okrást Caina.
Víš, co udělám?
Než ho zastřelím, podám mu ruku.
Připomínám, že Caino ho chce živýho.
Tak si vezmeme prachy.
Jak to myslíš? Pro sebe?
Co je na tom složitýho?
Řekni: „Tati, radši budu neúspěšnej v tom, co mám rád.“
Kdo ti brání?
Nikdo. Nemám…
Nemám odvahu mu svoje kresby ukázat.
Neměl jsem se narodit.
Rodiče mě měli pozdě.
Mysleli si, že nemůžou mít děti.
Nechceš studovat.
Nechceš dělat, co máš rád.
Máš tady světlo a nepoužíváš ho.
Ale nechceš ho spravit.
Nechceš se postavit otci. Nejradši bych spravil i tebe.
Trpící umělče, pojď se podívat.
Ty jsi úžasnej.
Kdo to je, do prdele?
Kdo je?
Vodovodní správa. Je tu prasklé potrubí.
- Dobrý den. - Zdravím.
Jen se u vás rozhlédneme.
Kontrolujeme celou budovu.
Pracujete přesčas?
Je to pohotovost.
Můžu?
Ovšem.
Kuchyň je v pořádku.
Kde je koupelna?
Tamhle.
Můj syn je taky blázen do komiksů.
Vážně?
Kolik mu je?
Dvanáct.
Má taky takovou čepici.
Nestalo se teď někdy
něco zvláštního?
Myslíte s vodou?
Ne, všechno je v pořádku.
V koupelně taky.
Tak dobře.
Nashle.
Neradi jsme obtěžovali.
Nevadí.
Nevypadali zrovna jako instalatéři.
Hledají tě kvůli penězům, co?
Čím míň toho víš, tím líp pro tebe. Neptej se.
Už se dlouho nezdržím.
Výborně.
Trvalo ti to pět minut. Půl kila sebeúcty.
- Opravuju si byt. - Opravujeme.
No tak.
Nádhera. Tos kreslil ty?
Polož to.
- Proč? Jsou krásný. - Polož to!
- Co blbneš? - Polož je!
Hned!
Vezmi si je.
Musím se vyspat. Ne že budeš dělat hluk.
To je ale magor.
Giulio?
Caino, nesu novinky.
Caino. Mám novinky.
Když pracuju, nebudete mě rušit.
Omluv se.
Omluv se!
Promiň.
Nezneužívej toho, že jsem tvému otci
zůstal dlužen. Ať odpočívá v pokoji.
Tak mluv.
Je to bezvýznamnej chlap. Vyklízí sklepy.
Naprostá nula.
Kdo má odvahu okrást Caina, není nula.
Ty prachy si neužije, půjdeme po něm. Kam může jít?
Jednou z tý díry bude muset vylézt.
Ty peníze mu k ničemu nebudou.
Jsme mu na stopě.
Musí vylézt ven.
Víceméně to samé, co říkal chudák Mario.
Dej mi 24 hodin a přivedu ho sem.
Dvacet čtyři hodin.
A doufám, že máš plán.
Když námořník nezná trasu, žádný vítr není příznivý.
Vypadni.
S Giulií jsi měl pravdu.
Děvka jedna.
Nebýt mýho táty, už by mě vyhodil.
Sráč.
Táta kvůli němu šel do vězení.
Chytli ho místo něj.
Říkám, že nám může hodně ublížit.
A ten hajzl Buzzetti mě fakt děsí.
Baví ho zabíjet lidi.
Dal bych si ho k snídani.
Chci tu svini Caina vidět na kolenou.
Plazit se na zemi.
Bude mi lízat boty.
Co budeme dělat?
Za 24 hodin ho nedostaneme. Posrals to.
Do prdele, Marzio, nosíš jenom smůlu!
Já se snad poseru!
Je to detektivka.
Městský thriller v Garbatelle.
Vypadá to jako klidná čtvrť.
Ty z domu neodcházíš ani v duchu!
Sàlgari taky o Malajsii psal od stolu.
- Vyslovuje se „Salgàri“. - To je fuk.
Fuk.
Je to fakt úžasný.
Proč ztrácíš čas studiem?
Ukázal jsi je tý svý holce?
- Který? - Nedělej blbýho.
Máš její fotku v koupelně za kapkama.
Nechápu, proč jsou zrovna tam.
Jak se jmenuje?
Rebecca.
A ta kamarádka, co volala z mezipatra?
Španělka ze Sevilly.
Byly spolu na Erasmu.
Španělky jsou kočky.
Žádnej make-up.
Přírozený.
Mluvil jsi někdy s Rebeccou?
Ne.
Totiž…
Párkrát jo. Půjčila si moje DVD.
Píše disertační práci o italském filmu v 60. a 70. letech.
Teď chápu, proč tady máš plakáty.
Chceš před ní vypadat zajímavě.
Zajímavě? Já? Viděl jsi, s kým tady byla?
- Jak by mohla… - Přestaň.
I nejchytřejší ženská se jednou za život zamiluje do kreténa.
Já chodil jenom s chytrýma ženskýma.
Jasně.
To byl vtip.
To je fuk. Ale když to nezkusíš, nedozvíš se to.
Možná by byla ráda. Teď se s tím chlapem rozešla.
- Je to složitý. - Ne, ty jsi složitej.
Poslouchej.
Některý ženský chtějí prachy, jiný vzhled nebo osobnost.
S penězma na tom nejsi moc dobře.
Na osobnosti musíme pracovat.
A vzhled…
- Jasně. - Cítíš se beznadějně.
- Jo. - Ale nejsi.
Máš něco, co se holkám jako Rebecca líbí.
Věř mi.
Duši.
Duši?
Že o tom mluvíš zrovna ty.
- Máš na to snad autorský právo? - Ne.
Buď ji máš, nebo ne.
Nietzsche to taky říkal.
- Koukni. - No…
Říkáš si: „Co ten ví o Nietzschem?“
No…
Já si říkám, že snadno se odsud nedostanu.
Jasný?
Ozvi se, až budeš vědět.
Dej mi hned vědět.
Hele.
Rebecca s tou druhou se vrací. Běž.
Ne. Byl bych za blbce.
Řekni, že jsi na odchodu, vezmi jí tašky
a pozvi ji na večeři.
- Že něco uvaříš. - Neumím vůbec vařit.
Neumíš vařit? Co jsi za chlapa?
Pojď se mnou.
Tohle musíš udělat sám.
- Jsi na to sám. - Ne.
- Ani náhodou. - Ty jsi případ. Běž.
Ne.
- Hola. - Ahoj.
- Ahoj, Ludovico.
Pomůžu ti s tím.
- Díky. - Díky moc.
- Jdeš ven? - Ne, akorát se vracím.
Pěkná čepice.
Díky.
Tohle je Amanda.
Říkala jsem ti o ní.
Byly jste spolu na Erasmu. Já jsem Ludovico.
Promiň, musím běžet na záchod.
- Je milá. - Jo.
Když už jsem na tebe narazila, rád bych se tě na něco zeptala.
Nechtěla jsem tě s tím obtěžovat.
Ty?
Nikdy.
Moje dizertace.
Italská kinematografie 60. let. Dino Risi…
Něco o tom víš, ne?
Jo.
Pomohl bys mi?
- Neříkej ne! - Ne.
Totiž ano. Samozřejmě.
Dina Risiho mám moc rád…
Mohli bychom se podívat na pár filmů a rozebrat je.
To by bylo prima.
Těžký život, Vdovec, Vůně ženy…
Můžu přijít k tobě?
Jo, přijď ke mně.
…Nino Manfredi byl úžasnej.
Ten film se jmenoval Vedo nudo.
Nějak ses na těch schodech zdržela.
Jsou hrozně těžké.
Dám si sprchu.
Jo, pojď dál.
Mám je položit na stůl?
Jo, díky.
- Ludovico? - Jo?
Umíš dělat instalatérský práce?
Jasně.
Blbne nám kohoutek.
Říkala jsem to správci už milionkrát.
Ami, ukážeš mu to?
Pojď, Ludo.
Když zapnu sprchu,
tak se to zasekne.
Tamhle.
Prasklo to.
Je mi líto.
Hajzl jeden.
Hledáte někoho?
- Uhni. - Na něco jsem se ptal.
Uhni, kreténe.
Ty mlátíš ženský, a já jsem tady kretén?
Jestli se přiblížíš k Rebecce, je po tobě.
Je teď s kamarádem. Je nebezpečnější než já.
Už tě nechce vidět.
Jestli ještě přijdeš, tvůj ksichtík…
Bum!
Vyzmizíkuju ho.
Jasný?
Pochcal ses, hrdino!
Vstaň a zmiz. Páchneš.
- Běž. - Už jdu.
Padej.
Klid, chlape. Co se ti stalo?
Co se, kurva, stalo?
Měl pistoli, jinak bych mu nakopal prdel.
Pistoli? Nevypadá takhle?
Kam jdeš?
Díky, Jacku.
Snažil ses.
Jo, už to přestalo.
Zítra zavolám instalatéra.
Profesionálního.
Snažil jsem se. Promiňte.
Jako poděkování za snahu
vás zvu na svoji slavnou paellu.
Jo. Můžeme spolu povečeřet.
Co zítra? Šlo by to?
Šlo?
Asi jo.
Italská a španělská kuchyně.
Uděláme těstoviny amatriciana.
Jestli vaříš stejně jako opravuješ kohoutky…
Tohle se mi ještě nikdy nestalo.
Jsi nejlepší, Jacku.
Kdo tě poslal?
Máš stockholmský syndrom. Zamiloval ses do svýho únosce.
Bylo to jenom štěstí.
Ale vypadal jsem jako blb.
Řekl jsem, že to neumím, a zavolal jsem tě.
Ta Španělka po tobě pokukovala.
Došlo pití. A tráva.
Nějakou tady mám.
Moc často nehulím, mívám pak úzkosti.
Ale když už nervózní jsem, možná to pomůže.
Jak dlouho už hulíš?
Nějakou dobu. Ale ne často.
Sám, samozřejmě.
Vždycky sám.
Možná příště s Rebeccou.
Vyřešil jsem to.
Vedl sis skvěle. Tady.
- Zbytek, až se rozloučíme. - Dobře.
Čau.
Podívej.
Jsem dvakrát vyšší než ty.
Chtěl bych být jako ty.
Myslíš, že jsem lepší než ty?
Koukni se na sebe.
Zůstaň, jaký jsi.
Nesnaž se být někdo jiný.
Jsem zloděj.
Vždycky jsem byl.
Něco jsem našetřil a teď vyžiju z toho posledního kšeftu.
Mám krycí práci.
Vyklízím sklepy, dělám stěhováka a tak.
Dokonce i na fakturu.
Dřív jsem dělal s bratrem.
Naučil mě všechno, co vím o životě.
Ale čím víc se život snažíš pochopit, tím míň je…
Máš bratra?
O osm let staršího.
Paolo.
Kradli jsme spolu.
Hrál v kapele na saxofon.
Když z někoho vyroste grázl, dává se vina rodičům. Blbost.
Můj táta umřel při nehodě na tržnici.
A máma rok po něm.
Byla uklízečka.
Dobrý, čestný lidi.
A Paolo a já jsme zloději.
Jak se to stalo? Nevím.
Když odešel, bylo mi 18.
Říkával mi: „Studuj.
Hodně čti.“
Koupil desítky knih. Pořád je mám.
A helmu. Nikdy ji nevyhodím.
Mám ji rád.
Ale opustil tě.
Ne.
Chtěl, ať odejdu.
Řekl: „Bude to bod zvratu.“
Ale neodvážil jsem se.
Pak se dal dohromady
s jednou Brazilkou. Krásná prdelka.
Trochu jsem žárlil.
Podívej.
„Mar do Paraiso.“
Podívej se.
- Kurva. - Poslal to před třema lety.
Jak ho chceš najít?
Najdu ho.
Brácha se vyzná, všude má známý.
Nebýt tohohle průšvihu, už bych tam byl.
Rána na pláži.
Odpoledne v houpací síti.
Dobrá knížka.
A v noci večírky se všema holkama.
Nacisti pálili knihy.
Báli se jich.
Taky se báli ženských.
Esesáci se šukali navzájem.
No a co?
- Je to pravda. - A proč to říkáš?
Přiměl jsem tátu, aby mě tady nechal bydlet.
Aby viděl, že to zvládnu.
Připadal jsem si jako umělec.
Chtěl jsem si vyšlapat svoji cestu.
Ale zabarikádoval jsem se tady.
Sám.
Jak říkáš. Pořád sám.
Ale sám jsem se cítil i uprostřed davu lidí.
Měl jsem to tak už od malička.
Šťastný jsem se cítil jenom při kreslení.
Ve světě, co jsem vytvořil.
Bojím se, že zjistím, kdo opravdu jsem.
Že uvidím sám sebe.
Že zklamu svoji rodinu.
Neschovávej se za rodinou. Na to jsi moc starej.
Nemusíš se cítit sám.
Celý lidstvo je samo.
Nikdo to nemá snadný.
Tenhle joint je fakt kvalita.
Jsou z nás filosofové.
Víš, co si myslím?
Nevím.
Zní to tak jednoduše.
Na všechno odpovídáš „nevím“.
Vím, že nevím.
Nevím.
Prastará moudrost.
Kdo to řekl?
Sókratés?
Takže…
Toho arogantního blba zmlátil nějaký chlap s pistolí.
Byl v bloku A.
Prohledali jsme to tam.
Ale blok A už jste prošli dřív, ne?
Byt po bytu, Caino. Nikdo tam nebyl.
Nehledali jste pořádně.
Ale hledali.
To byste našli jeho, ne Picchia.
A teď tvrdíš, že jste hotoví?
Mimochodem, tvůj římský přízvuk už mi drásá uši.
Dal jsem ti druhou šanci
a tys ji promarnil.
Perly sviním.
A Cainovi se může beztrestně škodit.
To si lidi budou myslet.
Do 24 hodin ho Spartaco najde.
Můj dluh vůči tvému otci se vyčerpal.
Už pro mě nepracuješ.
Buď rád, že ti osud daroval dobrého přítele,
co za tebe zaplatí.
Věříš na osud, Marzio?
Marzio!
Podívej se na mě. Marzio.
Podívej se na mě!
Marzio.
Zabiju tě.
Tvůj otec mi zachránil život.
Na oplátku jsem ušetřil ten tvůj.
Teď vypadni.
A už mi nikdy nechoď na oči.
Měli jsme ho zabít.
Na všechno je čas.
Teď běž najít toho chlapa.
Potřebuju číslo bytu.
A až ho najdeš, zavedeš mě tam.
Chci s ním jednat sám. Zaslouží si to.
Máš strach?
Cože?
To byl vtip.
- Neser mě! - To byl vtip!
Kokote.
Vstávej.
Nestřílej se zavřenýma očima.
Bude se ti třást ruka, mineš a nebudeš mít čas na opravu.
Trintignant.
Přestaň, to není pro tebe.
- Jak dlouho jsem spal? - Dlouho. Jsou dvě odpoledne
Máš něco na bolest hlavy?
Jo.
Pořád jsou tam.
Uklízel jsi.
Na rozdíl od jiných vstávám brzo.
Tu máš.
Další pokrok.
Výborně.
Tvůj táta by to měl vidět.
Chudák. Kdykoliv mi dá peníze, cítím se provinile.
Máš 5 000, co jsem ti slíbil.
Děkuju.
Kdy bude hotovej komiks?
Jak to myslíš?
Jak dlouho.
Než ho dokreslíš, vytiskneš a vydáš.
Nevím. Čtyři měsíce.
Nejvýš šest měsíců.
Řekněme rok. Vezmi si volno a já tě založím.
Volno?
Dvanáct měsíců. Budeš tady akorát sedět a kreslit.
Peníze pro mě nejsou problém. V batohu mám majlant.
Když se to po roce neotočí k lepšímu, vrátíš se do školy.
Stejně jsi pozadu se zkouškama.
To je pravda.
Už jsem to říkal.
Jestli máš selhat, tak radši v něčem, co máš rád.
Díky za důvěru.
Chceš si to promyslet?
Jinak nabídku stáhnu.
Nikdo jinej ti takovou nedá.
Víš ty co?
Zkusím to.
Pustím se do toho. Zvládnu to.
Rozešlu ten komiks různým lidem,
možná ho i vydám.
Napíšu ti tam věnování.
Věnuj ho Rebecce.
Až se tam dostanu, stačí, když mi pošleš půl zisku.
Rebecco?
Ne, tady Jack.
Paella, nebo amatriciana?
Tak dobře. Zatím.
Dáme si soutěž. Zatím.
Vidíš! Rebecca už ti sama volá.
Ale nevolej policii.
Je to věčnost, co mi volala holka.
Co potřebujeme?
Těstoviny, špek, pecorino, rajčata.
Tady.
Do prdele. Kup všechno, co potřebuješ.
Tady.
Mám jít ven?
Jsou tam chlapi na mopedech. Dělej, jakože nic.
- Vůbec nic? - Ne.
Nenuť se do ničeho. Buď svůj.
Tohle přidáme na konec.
- Ochutnej omáčku. - Ty ji ochutnej.
Pozor, pálí!
Je výborná.
Tahle omáčka holky dokonale navnadí.
Řekni, že jsem vařil já. Ami ti dá na prázdnej žaludek.
No to víš.
Kdo to může být?
Musí to být Rebecca.
Dobrý večer.
Dobrý den.
Jsem od plynařů.
Máme hlášený únik.
Pojďte dál.
Už tady byl někdo od vodovodů.
Stalo se tady něco?
Ne, žádný strach.
Měřič?
Pod umyvadlem.
Všechno v pořádku?
Prozatím ano.
Ano, kreslím.
Koupelna?
Napravo.
Rozsvítím vám.
Elektrický bojler.
A ložnice?
V ložnici není nic napojeného na plyn.
Ovšem.
Nic tam není.
Ne.
Ano.
Nic tam není.
Ne.
Vařil jsem těstoviny amatriciana.
Recept mojí babičky.
Vyprovodím vás.
Parmezán?
Pecorino, samozřejmě.
Pecorino?
Parmezán by byl zločin.
Naprostý zločin.
No ne?
Našli jsme ho.
Blok A.
Byt 14.
Ne, hned.
Je mi jedno, že jíš.
Hned sem přijeď.
Co se děje?
Co to děláš?
Víš, kdo to byl?
- Kdo, ten plynař? - Jo, ten plynař.
Šílenej vrah. A šel po mně.
Budeme se muset rozloučit.
Neboj se.
Pojď se podívat.
Schovám se tamhle.
Domluvil jsem se s dělníkem.
Přece se neschováš na korbu. Je to nebezpečný.
Za půl hodiny jsem na letišti.
Nesmějí tě tady najít.
Běž pryč.
Podívej.
Peníze na rok volna.
Nechám ti je tady.
Ozvu se.
Seženu ti letenku.
Představím ti bratra. Přivezeš svůj komiks.
- Vezmi si tohle. - Moment.
- Pojď. - Jo.
Ludovico.
Jdi do prdele! Slyšíš?
Napřed mě využiješ a pak zmizíš?
A co mám dělat?
To co každý.
Říkal jsem, že každý je sám.
Lepší než být s někým jako ty.
Máte to v rodině.
Naser si!
Nejsi můj bratr.
Otevři, kreténe!
Dělej.
Otevři.
Co to děláš?
Odjedu po večeři.
Díky, Jacku.
Tu Španělsku si nenechám ujít.
Díky.
- Díky! - To by stačilo.
Běž pro omáčku.
Jmenuje se Paolo.
Před deseti lety uprchl do Brazílie.
Je to bratr chlapa, kterýho hledáte.
Mít kámoše u policie se vyplatí.
Dobrá práce, Ferruccio.
Jsi Ferruccio, že?
V nouzi poznáš přítele.
A když je to policajt,
o to lépe.
Děkuju.
Sbohem, pane Caino.
Je to pravda, že?
Všechny šťastné rodiny jsou si podobné.
Ale každá nešťastná rodina
je nešťastná svým vlastním způsobem.
Odnesu to.
Přines těstoviny.
Snad mají víno.
Co to děláš?
Počkej.
Kdybych náhodou přivedl Rebeccu.
Červený světlo.
Naučil jsem tě všechno.
Je vidět, jak mi padají vlasy?
Vypadáš dobře.
Čím víc se budeš prohlížet, tím to bude horší.
Stejně nosíš čepici.
Víš co?
Čepici nechám tady.
Zabalil jsem ti něco na cestu.
- Skvěle. - Překvapení.
- Ahoj! - Ahoj.
Na potom.
Těžký život.
Děsně těžkej.
Pojďte dál.
Doufám, že máte víno. Nám akorát došlo.
Klidně nějaký skočím koupit.
Není třeba, máme ho dost.
- Dobře. - Bundu?
Tady si ji pověs.
- Díky. - Doleva.
Můžu ti pomoct?
Můžeš otevřít láhev.
Takhle?
Asi jo.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je?
Pěkný šaty. Sluší ti to.
Ochutnáš paellu?
- Tos vařila ty? - Jo.
Jo?
- Dino… - Jak to bylo…
- Panebože! - Režíroval to.
Je výborná.
Skvělá.
- Proč ne? - Nechutná mi.
Co, pecorino?
- Na zdraví. - Na zdraví.
Na zdraví.
Italské filmy…
Tys mu řekla o svojí dizertaci?
Ne.
Raz, dva, tři.
Takhle.
To je moc milý.
Co?
- Všechno. - Všechno?
- Na zdraví. - Na naše.
- Jo. - Na…
Zdravíčko.
Paella… Zapomeň na to.
- On to sní. - No tak…
Líbil se ti?
Ta je tak hodná.
Tak…
Je mi tě líto, protože v Seville
jsou nejkrásnější holky ve Španělsku.
Měl bys jet se mnou.
Ale nemusím do Sevilly.
- Ne? - Ne.
Proč?
Protože ta nejkrásnější holka ze všech
je tady.
To nechápu.
Ne?
Ne.
Ale chápeš.
Teď bych ten komiks měl poslat vydavateli,
aby ho vytiskli.
- Senzace! - Jo, to by bylo super.
A když ho přijme,
dám ti na titulku věnování.
Tady na stránku, kam se píšou věnování.
Bude první, nebo poslední.
- Mámě, tátovi, Rebecce… - Díky.
Není zač.
Můžu se na něco zeptat?
Jasně.
Co to strniště?
Myslí si, že vypadá jako chlap.
Křehká, nejistá osobnost…
Jack má pravdu.
Když má muž oholenou tvář, je to…
Jako to říct…
- Děsně… - Mužný?
Jo.
Přesně to jsem chtěl říct.
Blbec jeden!
Nemáte trávu?
Nevím, jestli nám zbyla.
Jestli jo, tak je v koupelně. Podívej se.
Půjdu s tebou.
Nezdržím se.
Chceš vidět něco, co ještě nikdo neviděl?
Jasně.
Mám to doma, jestli…
Jasně, dojdi si tam.
A dones nějakou trávu.
Jestli na ně budeme čekat, zůstaneme tu celou noc.
- Tak já jdu. - Počkej.
Brzy se vrať.
Takže mě chceš vzít na brazilský ostrov,
kde žije tvůj bratr Paolo.
Má spoustu peněz.
Pořád to nechápu.
Čím se živíš?
To se těžko vysvětluje.
Zabývám se byty,
veřejnými prostory, bankami.
Ale co přesně děláš?
Jsi zedník,
inženýr…?
Architekt?
Lupič.
Proto máš tohle.
Jsi samá záhada, nejspíš budeš vrátný.
Svým způsobem jo.
Ludovico je ještě dole?
Jo.
Jo, trochu přebral.
Asi se ztratil na schodech.
Běž pro něj.
Už jdu.
Snad trefím.
To víno mělo grády.
Ludovico?
Přepadla tě další paranoia?
Schováváš se?
- Co? - Hledáš kamaráda?
Sedni si sem.
No vidíš.
Odplaz se.
Nech ho bejt. Nemá s tím co dělat.
Chtěl jsi letět do Brazílie
identifikovat ostatky svýho feťáckýho bratra.
Zavraždili ho a hodili do moře.
Neopovažuj se mluvit o mým…
Dva nešťastní sirotci.
A oba čeká hrozný konec.
Nebo spíš všechny tři.
On v tom nejede. Vyřiď si to se mnou.
Jak šlechetné.
Ale viděl můj obličej.
To je pech.
Sny umírají za úsvitu.
Ani hnout.
Spusť ruku dolů.
Pomalu.
Pusť pistoli.
Lehni si na zem, sráči.
Buzzetti měl pravdu.
Měl jsem namísto Marzia zabít tebe.
Tohle je za Maria.
A tohle za Marzia.
Slíbil jsem mu to.
Když ho ten tvůj psychopat podřízl jako prase.
Zítra je řada na něm.
Ty v osud nevěříš, co?
Teď jsem tvůj osud já.
Zabiju vás jednoho po druhým.
Škoda, že máš jenom dvě kolena.
Dám si je přeoperovat.
Ale ty novej mozek nedostaneš.
Ten hajzl mě chtěl střelit do obličeje.
Odřízni mu koule a strč mu je do pusy.
Ať ho tak najdou.
Kdo okrade Caina…
Lu.
Bolí to.
Sanitka už jede.
Bolí to.
Záchranka je na cestě.
Bolí to.
Ne!
Všechno v pohodě?
Zavolám ambitu…
Pomoc!
Je to moje chyba.
Kurva.
Ne.
Do prdele.
Vrať se, prosím.
Vrať se!
Proč začneš vždycky žvanit o politice?
Jsme země zlodějů.
Daňový úniky za stovky miliard eur, co chceš řešit?
Něco se udělat musí.
„Itálie je první.“
První v čem?
Ve zlodějinách!
Jsou mi k smíchu.
Jo, chápu.
A teď už zavři hubu.
Kdo je, kurva, tohle?
Asi je úplně namol.
Spíš se předávkoval. Koukni na něj.
Je celej od krve. Podívej.
Asi je mrtvej.
Co je tohle?
Plná taška peněz.
Pravých?
Sakra. To jsou opravdový prachy.
Co je to? Zahoď to.
Vezmi ty prachy.
Pusť mě!
Pusť tu tašku.
Utíkej.
STARŠÍMU BRÁCHOVI JACKOVI, CO MI VRÁTIL MŮJ ŽIVOT
Překlad titulků: Iva Krombholzová