Досега...
Съжалявам, че не ти помогнах за проекта за научното изложение.
Мислех, че трябва да се осъзнаеш.
Но може би повече се нуждаеш от баща, склонен да те чуе.
Наистина ли?
Д-р Една Пердю ти е баба?!
Майка ми изчезна, докато проучваше къщата й.
Джиджи, обеща да пазиш тайна!
Писна ми да се държа мило, за да печеля симпатии.
В такъв случай...
Искаш ли да те науча на истински магии?
Норвил, Дафни наистина ли чете книга със заклинания?
О, не! Като е неутрализирал халюцинациите си,
Норвил е премахнал цялата си емпатичност.
Пушенето на трева те прави загубеняк.
Науката ти е замъглила съзнанието. Вземи си думите назад,
или ще те накажа, както и всички вас.
В събота да сте в училището в 7 ч.!
Хубавото на добрите приятели е, че познават истинското ти "аз".
Сигурна ли си, че Бионсе ще ми хареса?
По принцип слушам само радио песнички.
Вярвай ми, много ще ти хареса.
Но както Дафни ме познаваше, така и аз я познавах.
Дафни, стига с този телефон.
Само секунда.
Дафни Блейк не е вещица.
Знам, че ме наблюдаваш.
Нали?
В Е Л М А Сеанс
Позьорка!
Съботното ви наказание изглежда като в "Клуб "Закуска".
Най-хубавият филм от най-хубавото десетилетие,
ако игнорираме ядрените ракети, крека и СПИН-а.
Престани! Вече никой нормален човек не прави препратки към 80-те.
Сякаш не ми стига,
че Дафни се е вързала на тези вещерски глупости от 90-те.
"Вещерски глупости"?!
Дано се шегуваш, защото това е моята идентичност.
Сега ще запаля салвия да премахна...
Какво беше? Не ми казвай.
Отрицателната енергия. - Знаех го!
Това не е салвия, а стара шишарка.
Да ти се не видят и магиите!
Колко яко, че ходихме на лов за духове снощи, а?
Само дето шест часа нямах достъп до вана,
докато вие с майката на Велма шумно се борехте с духа вътре.
Ами... Бих направил всичко да помогна на сина си
да намери духа, обладал майка му.
Добре правиш, че се преструваш.
Рано или късно, сам ще приеме истината.
Или ще осиновиш друго дете.
Права си. Не е лесно да признаеш, че майка ти е сериен убиец.
И аз преживях същото на неговата възраст.
Приятно ви наказание и слушайте учителя.
Освен ако не е извратеняк. Използвай разума си.
Ако е извратеняк, напръскай го с лютив спрей.
Подготвена съм - имам и обикновено, и ваканционно "оръжие".
Благодаря, че ме докара, мамо. Обичам те.
Яж лайна, Ламонт.
Май искаше да кажеш "яж лайна, татко".
Наистина ли владееш положението? Той още няма емпатия.
Нарече пощальона "дрисльо със сини шорти".
Не че не е така.
Не се тревожи, всичко е под контрол.
Супер. Отивам на спа, не ме безпокой.
Най-хубавите ни години бяха в гимназията.
Така си е. Бих дал всичко да се върнат.
Трябва да се видим някой път,
да си спомним за едно време.
Нали току-що го направихме?
Най-хубавото време от живота ни.
Аман, току-що откриха глобално затопляне в гащите ни.
Ела.
Да, може би е по-добре сам да си спомням.
Знам, че си сърдита - пръстенът на настроението е черен.
И как може да носиш такова нещо?!
Откажи се, Велма. Дафни не ни иска.
Вече сме като богаташчетата и Бръшляновата лига -
не ни приемат, ако не сме супербогати.
Защото отхвърлихте Амбър, без да й дадете шанс,
сякаш е водеща на вечерно токшоу.
Съжалявам, но кликата на популярните вече пое
една устата зубърка и мозъци в буркани.
Пред вещиците теглим чертата,
иначе се превръщаме в драма клуб.
Стига сте викали, в библиотеката сме.
Тук крещим по зубърите. Норвил!
Съжалявам, че ни наказаха заради мен.
Но усещам, че емпатичността ми се връща.
Сигурно ще мога да се извиня на тате и да ни пусне.
Наистина ли? - Да, татко.
Много съжалявам...
... че си такова ревливо бебе!
А аз съжалявам, че не си на себе си,
но само едно нещо ще прекрати наказанието,
и то не е извинение.
Започва се с извратенящините.
Какво?! Не, не. Като училищен психолог
трябва да следя да сте добре -
което правя чрез охранителните камери.
Какво?! Директорката каза, че са за японско риалити -
"Опасна американска гимназия".
Въпросът е, че знам, че всеки от вас
има обичаен тийнейджърски проблем.
"Кой съм аз?"
Приятелката й стана вещица.
Дори не знам откъде да започна.
Мозък в буркан.
Той има халюцинации, защото без да иска, уби
майката на Фред със сталактит.
Съвсем нормални неща.
Я чакай... Съботно наказание,
тийнейджъри, сведени до една-единствена черта...
Дали татко е бил прав? О, не!
Не би го направил! - Бих.
Ще разиграем "Клуб "Закуска".
Според правилата на най-добрия филм от 80-те
ще стоите тук, докато неразрешените ви щуротии
доведат до разрешаване на проблемите.
Ние не схващаме препратките към 80-те.
Но щом попкултурата се опита да се придвижи напред,
някой смотаняк от поколението Х като теб вдига касетофон
и всички трябва да се върнем в 1982 г. с лунна походка.
Лунната походка се появи чак през 1983 г., захлупенячке.
Вече на никого не му пука!
Всички ли сте на това мнение за препратките към 80-те години?
Освен ако не говорим за икономика на процеждането.
Идеално! Няма нищо по-осемдесетарско
от смотльовци, аутсайдери и популярни ученици,
които се обединяват срещу властта.
Нека започне катарзисът чрез умерен бунт!
Да! Дафни вече се измъква.
Спокойно, само отивам да пишкам -
нещо, което момичетата започват да правят чак във филми от 90-те.
Ако си дошла да се извиниш, недей.
Не съм толкова сърдита. - Наистина ли?
Очаквах да ме навреш в диспенсъра за тампони.
Именно - популярността е да имаш власт и да доминираш,
а уика учи да сме добри,
да вярваме в положителната енергия и...
Какво беше третото?
Да следваме уиканските повели. Не учиш ли по картончетата?
Това имах предвид, Дафни.
Амбър, нямам нищо против теб.
И да, Дафни е по-спокойна,
а роклята й стои страхотно, но...
Какво щях да кажа?
Че се чувстваш застрашена от все по-слабото си влияние?
Не, от това, че й пълниш главата с неоезически дивотии.
Преди теб магичното за нея беше в "Професия стриптийзьор".
Точно заради тази негативност няма как да станеш уика.
Или уиканка. Кое беше? - Използвай картончетата!
Но като мое гадже поне се опитай да ме подкрепиш.
Добре, но само като гадже. Като приятелка не ме кефи.
Благословии!
И като твоя най-добра приятелка
ще докажа, че това не е твоето амплоа.
Здрасти. - Получих съобщение,
че някой е влязъл в компютъра ми.
Да не би да използваш камерите да следиш
още една група наказани в стил филм от 80-те?
Обеща да спреш. Сложихме тези камери
заради японско риалити.
Не правя това,
а дори да го правех, тези деца не се бунтуват.
Не правят нищо - като във филм от 70-те.
Това е последната ти глава, Норвил.
Моля те, без каламбури!
Норвил, халюцинираш!
Да, пак започнах да виждам Виктория. Но това е добра новина.
Щом халюцинациите са се върнали,
значи и емпатичността ми се е върнала.
Не мисля, че имаш халюцинации с Виктория.
Видях някаква енергия около теб.
Мисля, че духът й наистина те преследва.
Какво?!
Това е напълно логично.
Майка преследва Норвил като отмъщение.
Майко, ако си тук, изпрати знак.
Щом ме игнорира, наистина е нейният дух.
Но защо виденията изчезват от ядене?
Тя дух ли е, или гадже?
Майка беше богата светлоруса блондинка.
Нищо не я плашеше повече от храната.
Можем да се уверим само ако се опитаме да призовем Виктория
със спиритичен сеанс.
Не знам дали е добра идея. - Най-сетне!
Това е точно бунтарският акт,
който Ламонт иска да направим, за да се сбъднат фантазиите му.
Трябва да опитаме, вече съм отчаян.
Ако измислим сложна схема,
за да не се усети баща ми,
ще бъде коментар на филмите от 80-те.
А това е мета, което е от нашето поколение.
Сложна схема ли? Точно така.
Чрез сеанса ще докажа на Дафни, че Амбър е шарлатанка.
Това злокобен смях ли беше?
Не, само се настройвам вещерски.
Велма, къде си? Не те виждам.
Опитвах се да направя дупка за шпиониране в женската баня,
но се заклещих в стената.
Не, тези дупки са едно от нещата,
които трябваше да оставим в 80-те години.
Като добре платената работа във фабрики. Идвам.
Не казвай за това на Блайт.
Клъвна! Имаме поне двайсет минути,
преди да разбере, че лъжа.
За да се свържем с Виктория,
ни трябва нещо, което е било нейно.
Например Стив Бушеми. Майка го е спечелила на покер.
Нещо по-малко. - Ръката на Стив Бушеми?
Дафни и Велма, идете с Фред да намерите вещ на Виктория,
но да не е крадена от маргинализирани хора.
Това много ограничава възможностите. - Ако правилно си спомням
от присмиването си над книги за спиритизма,
свещите са неизменна част от сеансите.
С Олив и Джиджи може да донесем бунзенови горелки
от лабораторията по химия.
Добра идея. Норвил, трябва да нарисуваме пентаграма.
Можеш ли да намериш кръв от коза? - Да, в столовата има много.
Ще дойда с теб, в случай че имаш още някоя "среща".
Добре, да викаме дух, вещици мои.
Бях номер едно тук.
И помня точно къде се прецака всичко.
Аман, искаш ли да купонясваме в редакцията?
Имам нещо, което ще ти вземе ума.
Мацките много си падат по него.
Чувал ли си за специалност право? - Право?!
Помните ли 60-те години? Сега излизат много филми за Виетнам.
Смотаняк!
Велма, виждала ли си баща си?
Че кое дете наистина вижда баща си, Софи?
Трябва да затварям, Амбър ще прави сеанс.
Сеанс?!
Знаех си, че новите съседки са някакви вещици.
Вятърните им камбанки объркаха графика за сън на Аманда.
Върни се, мамо. Без камбанки, мамо.
Стой настрана от тях, Велма, не им е чиста работата.
Спокойно, безобидни са.
Магьосничеството им е измишльотина и ще го докажа.
Измишльотина ли? Но ти прояви ентусиазъм за сеанса.
Щяхме да ти се подиграваме тайно.
Преструвах се. Знам, че Дафни не вярва,
но като й го казвам, се зарибява още повече,
като момиче с гадже развейпрах.
Имаме шанс да разобличим Амбър.
Да! Да я заблудим, че говори от името на покойник,
а после да разкрием, човекът всъщност е жив.
Класически номер в стил "Иисус".
Идеално. Тогава Дафни ще осъзнае заблудата си
и ще я върнем в топлата светлина на ринг лампата.
Това наистина ли няма да свърши работа?
Добре, имам и други неща на майка.
Парфюм, кремове от кит...
Този медальон на майка ти ли е? - Да.
А, кучетата й. - Това е резервният й медальон.
Имаше и един с мен и татко, вероятно,
но я погребахме с него.
Вероятно. - Трябва да побързаме.
Ламонт се връща от женската съблекалня.
Явно Велма е станала поредната жертва на змиите в банята.
Къде е статията, която Блайт беше написала?
Ето я!
Наздраве за Аман и стажа му в кантората на баща ми.
Да, като млад човек с морал и ценности,
нямам търпение да помагам на хората.
Да им помагаш?! Бащата на Дон е намерил начин
да изкупува песни на музиканти изпод носа им.
Какво?! Не искам да съм част от това. Ще откажа този стаж.
Махай се оттук.
Нали пазиш да не дойде директорът, смотльо?
Името ми е Ламонт, Аман.
Какво правиш тук? Отдал си се на спомени
от времето, когато директор Смит ни беше наказал ли? Яко!
Пиете в училище?! Наказани сте! Дори ти, Смотльо.
Името ми е Ламонт, директор Смит. - Директор Смит?!
Какви ги говориш, Смотльо?
Блайт! Какво правиш тук?
Със стария ми приятел Аман си говорехме за миналото.
Той къде изчезна?
Прекъснах си спа процедурите,
защото знаех, че принуждаваш горките деца
да търпят наказание в стил 80-те години.
Затова ще стоиш с тях и ще гледаш никой да не прави нищо.
Нея я заблудихте, но аз знам, че кроите нещо,
и много се радвам. Какво е?
Няма смисъл да крием. Норвил пак има халюцинации,
но Амбър смята, че всъщност идва дух,
и ще правим сеанс да се уверим.
Или да я оборим.
Сеанс?! Това е... невероятно.
Невероятно е, че си имал достатъчно тестостерон да направиш дете.
Шегувам се. Проверявам дали отново съм емпатичен.
Не мога да повярвам, че го казах.
Ужас! Ще повърна.
Не се обвинявай, синко.
Днешните младежи са много стресирани.
Затова и планирах тези наказания -
за да се забавлявате по принуда.
Моето наказание навремето беше толкова яко, че припаднах
и пропуснах всичко.
Опитвам се да повторя преживяването,
а ако помогна и на тийнейджъри като вас - още по-добре.
Имаш късмет, Ламонт, защото за да проведем сеанса,
трябва да отвлечеш вниманието на Блайт, като пресъздадеш
най-култовата филмова сцена от 80-те.
Защо гледаме нагоре?
Ламонт! Какво правиш там, по дяволите?
Скок "троен Линди"
от подценяваната комедия "Отново на училище".
Момент! Велма говореше за лазене през тавана като в "Клуб "Закуска".
Да му се не види!
Класика.
Сега всички се хващаме за ръце в кръг около Норвил.
Започваме.
Дух на Виктория Джоунс, ти ли... Чакайте.
Усещам много лоша енергия от Велма.
От мен? Не, всичко е нормално.
Велма, знам как се потиш от нерви.
Намислила си нещо. - Не съм.
Просто ми е странно големи хора да се държат за ръка.
И на Деня на благодарността не ми харесва.
Не ти вярвам. Олив, Джиджи,
призовавам сила, по-могъща от всяка магия -
момичешкия кодекс.
Ако знаете, че гаджето ми крои нещо, трябва да ми кажете.
Този кодекс е само мит, наложен от комедиите отпреди 20 години.
Велма искаше да й помогнем да разобличим Амбър като шарлатанка.
Какво?!
Велма, мислех, че ме подкрепяш.
Това е по-зле и от случая, когато изхвърли сабото ми.
Знаеш, че не мога да повярвам в духове, магии
или свръхестествени сили.
Което е интересно,
предвид че си имала необяснима среща
със свръхестествена сила,
и двете го знаем.
Може да спреш, песента свърши.
Не ми пука, готино ми е.
Какво става?
Какво си ти? - Какво ли?
Аз съм най-близката ти среща с Бионсе.
Що за място е това? Опашката за сувенири по-малка ли е?
Тук попадаш, когато музиката на Бионсе пробуди душата ти
за безкрайните възможности на нашата Вселена.
Ако възможностите са безкрайни, може ли да се приближа до сцената?
Не си в списъка. - Олеле!
Просто се замаях от крещенето по хората, които ми шъткаха.
Омаловажаваш го, но всъщност знаеш,
че онази вечер срещна някаква висша сила.
Това беше концерт на открито,
спонсориран от компания за полуфабрикати.
Всички бяха напушени.
Признай, че съм права.
Аз познавам истинската ти същност.
Точно затова искам да спреш с тези наказания.
Все има някой пострадал, а здравеопазването е по-зле днес.
Казваш го, защото ти изживя страхотно наказание,
но аз го пропуснах. Дори не искаш да ми разкажеш за него.
Не беше страхотно.
Да му помогнем ли?
О, не! Счупих училищна собственост.
Ще ме изключат!
Не, симулирай нараняване и съди училището.
Татко ще ти бъде адвокат -
ако приемеш стажа в кантората му.
Подобен компромис с морала ми може да промени целия ми живот.
Ще ми се да не беше ме запознавал с правото, Дон.
Аман съди училището, за да избегне изключване,
но плати с душата си. Аз станах директор,
за да няма повече наказания, провалили нечий живот.
Дон избяга от правото
и се записа в армията.
Тогава написах статия, която така и не публикувах.
Но в редакцията още има копие. Ела с мен.
Няма я!
Добре, Дафни,
може и да има някаква висша сила,
но едно е да припаднеш на концерт,
друго е да викаш духове.
Ами ако не го наричаме "сеанс"?
Може в чест на твоето преживяване
да го наречем...
... "сионсе".
Сионсе. Звучи прекрасно.
Може да подейства. Еха, Даф, наистина ме познаваш!
Нали идеята все още е да проверим дали ме преследва дух?
Мислех, че идеята е майка ми да обясни, че е невинна.
Не пречи да е тези неща,
но за мен моята роля е по-важна.
Знам с коя песен ще започнем.
Всички знаят "Преследване" на Бионсе, нали?
Това, което правиш,
това, което виждаш...
Знам, че ако аз преследвам теб, и ти преследваш мен.
Знам...
Да не би Джордж Р. Р. Мартин да е пуснал нов роман,
или зърната ми настръхнаха, защото стана студено?
Това е майка. Премигващите светлини й бяха любим начин за хабене на ток.
Продължавайте да пеете, има прекрасен дух наблизо.
Да му се не види, подплаших го!
Знаех си, че съм твърде напориста.
Господи! Тук има нещо!
Майка е. Кажи им, че си невинна.
И че използваме резервния ти медальон,
не онзи с моята снимка.
Има скрит надпис.
"Този медальон съдържа единствените неща, които съм обичала.
Нямам други медальони." Какво?!
Божичко! Духът! Убийте го!
Амбър?! Знаех, че си ти, още щом те видях.
Не бях аз. Само се опитвах да хвана истинския дух.
Всички го усетихме, нали?
Усещам само задоволство от това, че съм права.
Ти беше нагласила всичко, Амбър.
Как? Тя беше с нас през цялото време.
Това, че има загадки,
които великата Велма Динкли не може да реши,
не значи, че трябва да си го изкарваш на Амбър.
Мога да разплета загадката. Достатъчно би било
Амбър да ни забаламоса с фантасмагории,
докато разбъзика това старо ел. табло.
А надуването на климатика
осигури не само зловещия студ в стаята,
а и издуха книгите и листата от полиците.
Амбър, признавам, че мислех,
че уменията ти се свеждат до ръчноправен сапун,
но явно съм грешала.
Нищо от това не е вярно.
Не го е направила тя, Велма.
Много си далече от истината.
Аз ли? Ами ти и всички тези вещерски дейности?
Това не си ти. Просто преструвка,
като когато играехме на "Гордост и предразсъдъци".
Напротив, отидох в книжарницата на Торн, четох много и разсъждавах.
Отлично знаеш колко се мъчих да намеря истинското си "аз".
Накрая успях. Това е същността ми.
Не може да е вярно.
Не неизвестното ме плаши,
а идиоти като теб, които игнорират фактите и науката.
Какво става тук? Вече е 16,45 ч.
Родителите ви могат да ни съдят, ако ви държим след 17 ч.
О, боже! - Аман?
Как мина наказанието, синко? - Как мина ли?
Загубих невинността си.
Готов ли си за лова на духове довечера?
Повече от всякога.
Как мина сеансът?
Зле, но се радвам, че опитах.
Прав си, че трябва да се отпусна.
Наистина има какво още да научим от 80-те години.
Не, няма.
Време е да спрем да живеем в миналото
и да заживеем в още по-далечното минало
на Гражданската война, както си му е редът.
Подреденият финал си има своите плюсове.
Днешните финали все препращат към бъдещето.
Какво е това?
Ще ви настигна след малко.
Защо г-н С. е имал нещо от лудницата на Кристал Коув?
Д-р Дейн Дюпре?!
Една Пердю
Стига бе! Да не би баба ми да е жива?
Пич, помниш ли това? Говорех сериозно, като казах,
че искам да си побъбрим.
Длъжник си ми. От това зависи животът на хора.
Дали Аман е търсил статията през цялото време,
за да накара Дон да говори с него?
Изглежда тази гимназия е по-опасна, отколкото мислехме.
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО