Досега...
Приятел, помниш ли това?
Нали ти казах, че искам да си поговорим?
Длъжник си ми. От това зависи животът на хора.
Не пускам никого тук без щателна проверка.
Не съм търсила и момичетата, които Виктория Джоунс сложи в буркани,
а съм сигурна, че умират.
Какво?! Мозъците умират?!
След неуспешния сеанс
не се чувствам нито като вещица, нито като популярно момиче.
Не знам коя съм.
Не може ли да отидеш при мозъците в моето тяло?
Всички се съмняваме в себе си.
Велма, откри ли пишкорежещия сериен убиец?
Всички сме изплашени, но страхът на Софи ме излага пред хората.
Прости ми, че пазя това, което обичам.
Хайде, живо!
Но заради неспособността ми да реша случая
мечтата ми да стана детектив в голям град изглеждаше нелепа.
А нищо не прави мечтите ти по-неизпълними
от Деня на кариерата в провинциална гимназия.
Бъдещето те чака! Прави се на ентусиазиран
Да, родителите ми ме подкрепят,
но не са били особено добър пример.
Ах, гимназията! Една злополука по време на наказание
съсипа мечтата ми да стана добър човек,
обграден от добри приятели.
Трябваше ми някой, осъществил мечтите си,
да ми покаже какво е нужно.
Гласувайте за шериф днес. Мечтата ни е да спечелим.
Мечтата им?
Историческото риалити "Шеметна надпревара",
но ако станем шерифи, ще се спасим от антидепресантите.
Велма, ще закарам баща ти вкъщи.
Наглеждай щанда и почисти тази мазнотия.
Трябва да приема, че за хората като мен
мечтите може би не се сбъдват.
Велма...
Баба ми е жива.
Инсценирала е смъртта си, за да сбъдне мечтата си,
а сега мозъкът й е в Дафни,
за да спасим Бренда, Криста и Лола.
Честта е изцяло твоя. - Моля?!
В Е Л М А Редник Велмджамин
Значи сте д-р Една Пердю в тялото на Дафни?
Но звучите също като Дафни.
Използвам нейните гласни струни.
Но за мен звуча като себе си.
Като невролог ти казвам, че мозъкът е странно нещо.
Затова Дафни е сложила своя в буркан - за да открие коя е.
Чудесно е, че търси себе си,
но безопасно ли е? - Дали е безопасно?
Опасно е само това, че страшно се забавлявам в нейното тяло.
Не мога да повярвам, че пред мен е жена, която е пионер в науката.
Как постигнахте мечтата си?
Коя реклама на дезодорант ви накара да вярвате в себе си?
Прощавай, но трябва да спасим мозъците.
Лола е публикувала това. - От какво да ги спасим?
От това, че някой може да си бие чекии на тях?
Лола изглежда добре.
Не. Хранителните вещества в бурканите се изчерпват.
Но хубавото е, че ако умрат, ще мога да им направя дисекция.
Стига. Мозъците са наши приятели, не научни експерименти.
Не може да си толкова безсърдечна.
Норвил, писа ми, че трябва да се срещна
с най-важния човек в живота ми.
Който е... Дафни?!
Да. Дафни, искаш ли да кажеш нещо на дъщеря си?
Тоест на директорката? - Блайт?
Не, нямам време за това.
Наричай ме директор Роджърс. И аз нямам време.
Връщам се на Деня на кариерата.
Учениците са на ръба да обмислят дали да не станат учители.
Това е дъщеря ви, която не сте виждали от 30 години.
Наистина сте безсърдечна. - Не съм.
Но чувствата разконцентрират.
Трябва да ги елиминираш, за да постигнеш мечтите си.
Този разговор също ни разсея от спасяването на мозъците.
Права сте.
Норвил, докарай ги в стаята на г-н С., или край с тях.
Не че нас, амбициозните, ни вълнува, нали, д-р П.?
Подмазването е загуба на време.
Разбира се.
Защо не ме слагате в спа стаята?
Аз съм личен гост на д-р Пердю,
не някоя селячка с ваучер за Деня на майката.
Компютрите ни измерват мозъчните вълни,
за да изчислят най-добрата среда за позициониране.
Определиха, че това е върху тази клетка в природната стая.
Значи компютърът ме смята за популярно момиче, не за вещица.
Популярните момичета най-много обичат
да позират със застрашени видове.
О, боже!
Ехо? Отче О'Рурк?
Идвам да върна тези неща от католическия си период.
Отче О.? Тук ли сте?
Простете, отче, съгреших.
Ще изслушате ли изповедта ми? - Аз не съм...
Но каква друга работа имам?
Разбира се. Кажете.
Точно както и очаквах.
Г-н С. се е опитвал да пресъздаде работата ми
и има почти всичко, което ми трябва
да забъркам разтвора за мозъците. Плюс неща за хапване.
Това тяло е под наем, няма какво да го щадя.
Но откъде е знаел какво има в разтвора без дневниците ви?
Той е бил секси, не ще да е бил чак гений.
Проектът СКУБИ имаше мои разработки,
когато затвориха лабораториите във Форт Кристал.
Явно г-н С. ги е открил.
Бащата на моя приятелка е в армията.
Мога да го питам знае ли за проекта СКУБИ
и дали е свързан с убийствата.
Не би ти казал нещо толкова секретно.
Та това са военните.
Как така ще умрем?
Казах ти да не им казваш нищо, Норвил.
Бъркай това.
Трябваше само да ги приспиш.
Не може така, не сме ЦРУ през 50-те години.
Хората заслужават да знаят какво им се случва.
Дафни, според анкетите майките ти ще спечелят...
Момент. Аурата ти е променена. Изобщо не усещам критично отношение.
Нещо не е наред. Ще се обадя на майките ти.
Нима не е по-лесно? - Какво става, по дяволите?
Спокойно, няма да умреш.
В това шишенце има кристализиран глутамин.
Може да поддържа мозъци за неопределено време.
Стига разтворът да бъде сложен в бурканите ви, няма страшно.
Трябва ли да се получи така?
Значи грехът ви е, че се гневите?
Това грях ли е изобщо?
Странно за религия, в която всички са винаги ядосани.
Но си е проблем. Колегите никога не ми казваха,
че в кухнята има гевреци, и отивах последна.
Сега откачам, като замирише на ръжен хляб.
А аз, като подуша пенита,
се сещам как мама плащаше на слугите, вбесявам се
и се чудя дали е била лош човек.
Много сте забавен.
Звучи странно, но ще ми дадете ли телефона си?
Разбира се. 555-0111 -
като по филмите, за да го помня.
Само да ви питам... На колко години сте?
Ехо? Тук ли сте?
Велма, какво стана?
Не знам. - Не може ли да направиш още?
Или да добавиш вода като в почти свършил шампоан?
Не, това ми беше последният глутамин.
Синтезирането отнема седмици.
Освен ако... Велма, разработих кристализиран глутамин
в лабораториите във Форт Кристал.
Щом документацията е още там,
може да има и глутамин.
Да. Ще ти начертая карта къде точно да търсиш.
Добре, но ако ме хванат да крада, може да ме тикнат в затвора.
Великите детективи винаги се измъкват.
Имаш ли нужните качества да постигнеш мечтата си?
Фред, внимавай!
Велма, нуждая се от съвет.
Дано е по-спешно от вътрешния ми кръвоизлив.
Срещнах една жена, но обстоятелствата са... необичайни.
Дафни е няколко месеца по-голяма от теб, нали?
Как се справяш с разликата във възрастта?
Фред, нямам време за това.
Майко?
Пенита.
Здрасти, тате.
Дадох си сметка, че мечтите ми няма да се сбъднат,
и може би трябва да се запиша в армията.
Сериозно? Нали знаеш, че трябва да ставаш рано?
Да, затова малко се двоумя.
Но ако Дон ме разведе из базата,
мога да се ориентирам по-добре.
Не знам, Дон ме избягва.
Ако му пиша отново,
балансът на силите ще се наклони към него.
Но няма да е нужно да плащаш за колеж.
Пиша му веднага.
Уредено е.
Не може да умра, щях да ставам лице на приложение за гатанки.
Ще станеш. Имам пълна вяра на Велма.
Наистина ли?
Не. Няма шанс за тях.
Просто не искам да мрънкат. Когато умират мозъци в буркани,
мрънкането е последният етап преди драмата...
Казах ти за работата с гатанките,
защото вече ме бяха взели, долна подлярке!
Мелодрамата...
Съсипвате приятелската ни група,
както и общия ни рожден ден!
А с наближаването на смъртта,
идва и финалният етап - стават отегчителни.
Добре, след като се разбрахме,
искате ли да ви разкажа снощния си сън?
Съветвам те да се фокусираш върху себе си.
Ако правиш нещо достатъчно впечатляващо,
всички ще те обичат и уважават завинаги.
Завинаги? Искам само приятелите ми да са щастливи
в малкото време, което им остава.
Макар че Велма ще се справи,
имате ли последни желания,
които да изпълня за всеки случай?
Винаги сме искали да основем група.
Вътрешните конфликти вече са налице.
Да започваме тогава.
Д-р Пердю, идвате ли?
Друг път. Вие още имате шанс,
но тя вече е мъртва.
Какво стана? Коя си ти?
Военна база Форт Кристал
Не ме излагай.
Дон не само ми е приятел, а и ме наема да работя за военните.
Помниш ли, като създадохме гъба, която превръщаше хора в зомбита?
Не. - Именно.
Слезте от колата! - Майчице! Някак си пак се издъних.
Не ти. Русичкият.
Здравейте.
Чаках Велма да ми даде любовни съвети,
но мирисът на пенитата на г-н Динкли така ме разстрои,
че просто съм заспал.
Имаш късмет, синко.
По принцип бих те хвърлил
в един от тайните затвори, които не съществуват,
но искам да направя добро впечатление на нашия ВИП.
ВИП? В смисъл на важна особа
или моя фанфик "Велма в Париж"?
Важна особа. Армията има проблем с имиджа.
Ако се запише интелигентна млада жена като теб,
учениците може да си кажат: "Дали да не се запиша и аз?".
Това е тъпо.
Искам да кажа, трябват ми повече сведения.
Може би някоя обиколка или да науча някое смешно стихче.
Чудесно. Фред също може да остане.
В армията има нужда от красавци като него
да опират пешкира в съда.
Искам да видя хеликоптерите.
Искат да свирят на Деня на кариерата?
Целта е учениците да се откажат от мечтите си.
Но добре. - Благодаря.
Момент. Може да имаме проблем.
По дяволите! Защо всичките ми желания изискват ръце?!
Ако ви сложим допълнителни електродни подложки
и ги свържем с инструментите,
може да свирите чрез прости нервни импулси.
Колко странно, звучиш също като майка ми.
Това е хубаво, нали?
Защото е била гениален учен,
въстанал против ограниченията на времето си,
за което й се възхищаваш.
Да.
Колко интересно.
И не. - Моля?
Велма, откъде да започнем?
Докосвала ли си междуконтинентална ракета LGM-30G Minuteman III?
Забавно е. - Покажете ми опитите с извънземни
и може би оръжейно крило "Делта".
Чувството за хумор е хубаво нещо.
Така казват. По принцип военните го мразят.
Какво е това?
Единственото, което може да спаси мозъците
и да ми помогне да впечатля една бабка.
Трай си. - Ако ти ми помогнеш
на свой ред да впечатля една бабка.
Значи жената е стара? Колко стара? - Не е ясно.
Но съдейки по гласа й,
сигурно има повече от един органайзер за хапчета.
Фред!
Значи ли това, че компютърът ме смята за вещица?
Вещиците харесват ли хлебарки? Някой харесва ли хлебарки?
Господи! Някой харесва ли ме?
Ей! Стига сте тормозили дребосъка!
Оставете го да яде. Оставете го на мира.
О, не сте познали с кого да се заяждате.
Ако преживея това, ще бъде случка, с която да разчупвам ледовете.
Така ви се пада!
Може да оцелеете след апокалипсис, но не и след Дафни Блейк.
Може би не съм нито популярна, нито вещица, може би съм герой.
Какво става тук? Спрете! Аз трябва да съм кралицата ви.
Само да не стане като при превземането на Бастилията. О, боже!
Наистина е забавно.
Така е. Ако се запишеш в армията днес,
ще ти разреша да я удариш с чук.
Как ти звучи? Няма по-голяма тръпка.
Чук-чук. Кой е там?
Армагедон. Кой Армагедон?
Армагедонаборник, който иска да удари ракетата с чук.
Чакайте да спра алармата.
Явно съм оставил картата в офиса.
Да изтичаме да я вземем за под 15 секунди.
Джакпот! Страхотен детектив съм.
Фред, какво правиш тук?
Тя е. Какво да й кажа?
Знам, че е странно,
но за пръв път изпитвам нещо
в тясната остра дупка, която майка ми остави.
Тя ти звъни, преди да ти е писала.
Или живее в старчески дом, или ще те измами, защото си богат.
Велма, къде си? - Бягай!
Не ми дръж такъв тон, Дафни.
Допускам обиди само от топ спортистите в училище.
Тя не иска да те засегне, мамо.
Нали, Дафни, подвизаваща се само като Дафни?
Съжалявам. Сигурна съм, че майките ми са заети
с безсмислената си работа, но ги обичам и уважавам,
защото знам, че целите им са по-важни
от емоционалното ми здраве.
Аз винаги ще обичам майка си. - Естествено.
Но никога няма да я уважавам.
Да, работата й беше важна,
но това не е оправдание вечно да я няма вкъщи.
Не, не мога да я уважавам.
Така ли? Ти пък си едно нищо!
Мамка му, Дон пак е чукнал ракета!
Побързай, Фред.
О, не! Кучета!
Уплашиха се от ракетата. Благодаря, ракета.
Стая 1969. Ето я.
Какво?! Това е просто склад. Глутаминът не е тук.
Ще пиша на Норвил. Може би сме объркали мястото.
Фред, угаси лампата.
А ако са искрящите ти зъби, затвори уста.
Не са, те са много по-искрящи.
Светлината идва от отдушника.
Повдигни ме.
Боже мили!
Проектът СКУБИ отново върви и имат три трупа.
Изключи го.
Не мърдай!
Здравейте. Имаме неприятна новина.
Дъщеря ни Дафни е спряна от училище.
А сега добрата новина.
Имаме такава голяма преднина,
че няма значение.
Велма писа, че не е намерила глутамина.
Мозъците ще умрат.
А скоро и ти ще се присъединиш към тях, Норвил.
Бабо, халюцинирам! Дай ми снакса си.
Беше ми последното.
Какво ми става?
Ти халюцинираш, а аз мисля само за себе си.
Прав си, Норвил, наистина съм егоистка.
Имам още глутамин. Мога да спася мозъците.
А защо излъга, че нямаш?
Казах ти, егоистка съм. Внимавай де.
Като научих, че Велма има достъп до базата,
оставих разтвора да изкипи
и се възползвах от мечтата й да стане детектив,
за да разбера дали проектът СКУБИ е възобновен.
Какво?!
Казах, че няма начин да изгубим тези избори.
И така, започваме с най-важното.
Забавлявахте ли се днес?
Непременно разкажете на приятелите си.
Трябват ни повече желаещи.
И второ, какво правите в тази забранена зона, по дяволите?
Оттатък стената върви проектът СКУБИ
и има три трупа. - Това не е възможно.
Проектът СКУБИ е мъртъв от началото на 90-те.
Същото казваха и за рокенрола,
а вижте го сега - тъжно куцука до ден-днешен.
Велма, Велма!
Това са само клонингите за органи за важни хора.
Какво?! Кълна се, че видях лаборатория и трупове.
Извинения, Дон.
Знам, че наказанието е затвор, но помисли за приятелството ни.
Прави каквото искаш с Велма, но продължавай да ме наемаш.
Татко! - Затвор ли? Не се излагай.
Има и по-добри начини Велма и Фред да изкупят вината си.
Вярно ли е, че военните, без да искат, са изстреляли
ракета "Minuteman III",
след като офицер я е ударил с малък чук?
Позовавам се на Петата поправка - правото да просим оръжие.
Велма е по-прецаканата.
Запишете се в армията. Чудесна възможност за младежи.
Може да станете интернет сензация с едно прибиране при кучето си.
И аз съм била в армията.
Там научих всичко, което знам
за дисциплината, уважението и стегнатите опашки.
Проба, едно, две.
Норвил, какво правиш?
Проба, едно, две.
Проба, погледни отзад.
Погледни отзад. Проба, едно, две.
Тази проверка е скрито послание. Проба, едно, две.
Велма!
Какво, какво?
Изпратила си ме за глутамин
само за да провериш дали проектът СКУБИ е активен?
Използвала си ме. - Съжалявам, Велма.
За първи път се извинявам.
Каква странна дума - "съжалявам".
Но активен ли е проектът СКУБИ?
Да, мисля.
Беше там, но се изпари,
също като уважението ми към теб.
А те оставих да ме накараш да вярвам в мечтите си.
Не беше хубаво да си играя с чувствата ти,
но единственото, с което можеш да повярваш в мечтите си,
е потомственото богатство. Или самата ти.
Вдъхновяващо. - Нека се доизкажа.
Но това е нож с две остриета.
Защото ако нямаш потомствено богатство,
постигането на мечтите е толкова трудно,
че ти остава само да станеш егоистично чудовище.
Значи вариантите са или да не постигна мечтите си,
или да стана егоистично чудовище? - Да.
Но сега осъзнавам, че семейството
може да ти помогне да живееш с някаква степен на провал.
Проба, проба. Погледни през рамо.
Майка ми идва. Проба.
Извини ме, трябва да вървя.
Блайт не бива да разбира, че съм тук.
А и искам да правя някои неща с това тяло,
преди да го върна.
Няма ли да спасиш мозъците?
И ти можеш да направиш разтвора.
Вярвам в теб колкото вярвам във всеки друг -
което не е много, но все пак.
Велма! - Остави ме, нямам време.
Ще се справиш, Велма.
Здравейте на всички.
Първото ни парче се казва "Песен номер едно".
Олеле! Велма, по-скучни не могат да станат.
Побързай. - Опитвам се.
Трябва да се концентрирам. Стига да си чувам мислите...
Това съвсем не е скучно.
Забравих да спомена, че в последните си 10 секунди
мозъците в буркани правят нещо неочаквано.
О, не!
Живи сме! - Успяхме!
Сега мога да се фокусирам върху соло албума си.
Ако г-н С. е работил за проекта СКУБИ
и има още три трупа,
може би всички жертви са свързани с него.
Възможно е. Ако някой може да разбере, това си ти.
Норвил, толкова интензивни халюцинации
рядко са предизвикани от безпокойство.
Виж дали не ги причиняват външни източници.
Благодаря. Надявам се, че това е началото на...
Извинете, че ви прекъсвам,
но мозъкът на приятелката ми е в буркан,
а трябва да я заведа на партито на майките й.
Разбира се.
Как така мозъкът на Дафни е изчезнал?
Боя се, че ще отнеме твърде много време
да извършим процедурата сега.
Да вървим на победното парти,
за да не се усъмнят Линда и Дона.
Нямах това предвид, като отметнах "отворена за нови преживявания".
Казвам ви, че съм невинен. И много уплашен.
И леко възбуден.
Пардон, трябва да вдигна.
Скъпа, гледаш ли ме по общественодостъпния канал,
понеже си стара и имаш кабелна?
Да. Пусни ме на високоговорител, искам всички да чуят това.
Да се притеснявам ли?
Да, защото аз съм серийният убиец
и ще продължа да убивам, докато не получа каквото искам.
О, боже! Отец О'Рурк!
И така, имаме вълнуваща новина.
Кристал Коув току-що избра първия си инспектор куче.
За съжаление, след разкритието,
че серийният убиец отново е жена,
Кристал Коув избра Мърл Когбърн за шериф.
Макар че загубихме,
нямаше да постигнем нищо от това без вас.
Истински губещите сте вие.
Много ви здраве!
Коя си ти?
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО