Tidigare...
Hej, kompis. Minns du det här? Jag menade allvar om att snacka minnen.
Du står i skuld till mig och liv står på spel.
Jag gör en noggrann bakgrundskoll innan jag släpper in nån här.
Jag har inte ens kontaktat flickstackarna
som Victoria Jones lade i burkar, fast de är döende.
Va? Är hjärnorna döende?
Efter den misslyckade seansen
känner jag mig varken som häxa eller poppistjej. Jag vet inte vem jag är.
Vänta nu. Du kan väl åka till hjärnorna i min kropp?
Alla tvivlar på sig själva.
Velma, kan hitta den snoppskärande seriemördaren nån gång?
Vi är alla rädda, men Sophies rädsla får mig att skämmas ihjäl!
Förlåt mig för att jag skyddar det jag älskar. Sätt fart!
Men min oförmåga att lösa fallet började få min dröm
om att växa upp och lösa mysterier i storstan att kännas som ett skämt.
Och inget får ens drömmar att kännas mer avlägsna
än karriärsdagen i en småstadsskola.
ER FRAMTID VÄNTAR!
Och visst, mina föräldrar stöttar mig i att jag ska följa mina drömmar,
men de har inte föregått med gott exempel.
Ah, high school. Där jag lät en misslyckad kvarsittning
krossa min dröm om att bli en god människa med goda vänner.
Jag behövde nån som faktiskt hade uppnått sina drömmar
som kunde visa mig vad som krävs.
Rösta i sheriffvalet i dag!
- Det är vår dröm att vinna... - Deras dröm?
...dokusåpan "The Amazing Race".
Men blir vi sheriffer så slipper vi ta antidepressiva.
Velma, jag måste köra hem din far.
Kolla båset och torka upp fettet.
Jag får acceptera att för såna som jag så blir drömmar inte verklighet.
Velma! Min mormor lever!
Hon fejkade sin död för att följa sin dröm.
Nu är hennes hjärna i Daphne. Vi kan rädda Brenda, Krista och Lola.
- Nöjet är helt på din sida. - Va?
Så du är dr Edna Perdue, fast i Daphnes kropp?
Du låter ju som Daphne!
Jag har hennes stämband.
Jag tycker att jag låter som mig själv.
Som neurolog, tro mig, hjärnan är konstig.
Så Daphne lade sin hjärna i en burk för att hitta sig själv.
Kul för henne att hon gör en inre resa, men är det inte farligt?
Farligt? Det enda farliga är hur kul jag har i hennes kropp.
Tänk att jag står framför en nyskapande kvinnlig forskare.
Hur förverkligade du din dröm?
Vilken deodorantannons fick dig att tro att du klarade allt?
Ursäkta, men vi måste rädda hjärnorna. Lola postade just det här.
Rädda dem undan vadå?
Att hamna i nåt äckels runkbank?
- För Lola är snygg. - Nej.
Hjärnorna sjunker i burken i takt med att de använder upp näringen.
Men det positiva är att om de dör, så kan jag dissekera dem.
Nej! Hjärnorna är våra vänner, inte ett experiment.
Jag vet att du inte är så hjärtlös. Jag ska bevisa det.
Norville, du skrev att jag måste träffa den viktigaste personen
i mitt liv. Är det Daphne?
Daphne, är det nåt du vill säga din dotter?
- Jag menar, vår rektor. - Blythe?
Vi har inte tid med det här.
Kalla mig rektor Rogers. Jag har inte heller tid med det här.
Jag måste tillbaka till karriärmässan.
Eleverna är nästan desperata nog att tänka sig läraryrket.
Jäklar! Det var din dotter som du inte har sett på 30 år.
- Du är verkligen hjärtlös. - Nej.
Men känslor är distraherande.
Man måste eliminera dem för att nå sina drömmar.
Som den här diskussionen har distraherat oss från hjärnorna.
Ja. - Norville, hämta hjärnorna så möts vi i mr S klassrum.
Annars är de dödens.
Fast vi handlingsmänniskor bryr oss inte. Visst, dr P?
- Ditt fjäskande ödslar tid. - Javisst.
Varför tar du mig inte till sparummet?
Jag är dr Perdues personliga gäst, inte nån luffare med ett presentkort.
Våra datorer mäter dina hjärnvågor
för att hitta den bästa miljön för dig.
De ville ha dig på den här buren i naturrummet.
Vänta... Datorn måste tro att jag är en populär tjej, inte en häxa.
Ingen älskar att posera med söta, utrotningshotade djur
mer än poppistjejer.
KACKERLACKOR (INTE UTROTNINGSHOTADE)
Herregud!
Hallå? Fader O'Rourke?
Jag vill återlämna lite prylar från när katolicismen var min grej.
Fader O? Är du här inne?
Förlåt mig, fader, för jag har syndat. Vill du höra min bikt?
Jag är inte... Äh, jag har inget annat för mig.
Visst. Vad händer?
Ja! Som jag trodde.
Mr S försökte återskapa min forskning
och har nästan allt jag behöver till hjärnornas lösning.
Och snacks. Lika bra att svulla, den här kroppen är ändå lånad.
Hur visste han receptet till hjärnlösningen utan dina journaler?
Han var snygg, alltså inte för intelligent.
Projekt Scoobi hade kvar en del av min forskning
när de stängde ner labben i Fort Crystal.
Mr S måste ha hittat det där.
Min pappas vän Don är i armén.
Jag kan fråga honom om han vet nåt om Projekt Scoobi
och om det är kopplat till morden.
Han skulle aldrig avslöja nåt så känsligt. Det är armén.
Vänta. Menar du att vi kommer att dö?
Jag sa åt dig att inte säga nåt, Norville.
Rör om här.
- Du skulle bara knocka dem. - Så kan man inte göra!
Det här är inte CIA på 50-talet. Folk har rätt att veta!
Daphne, de nya opinionsmätningarna har kommit. Dina mammor vinner nog...
Vänta. Din aura är fel. Jag känner inte att du dömer mig alls.
Nåt är på tok. Jag ringer dina mammor.
- Visst var det enklare? - Vad fan är det frågan om?
Lugn, ni kommer inte att dö. Det här är kristalliserat glutamin.
Det kan hålla hjärnor levande i burkar för alltid.
När jag har blandat lösningen och lagt den i era burkar, blir allt bra.
Ska det se ut så här?
Är din synd ilska? Är det ens en synd?
Märkligt för en religion där alla verkar så förbannade.
Ja, men det är ett problem.
Mina elaka medarbetare berättade aldrig när det fanns bagels i köket,
så jag kom alltid sist.
Nu får jag panik av doften av pumpernickel.
Jag fattar. Jag kan inte lukta på ören utan att tänka på
hur mamma betalade tjänstefolket.
Sen blir jag rasande av tanken på att hon kanske var en dålig människa.
Du är bara för rolig.
Det här låter säkert galet, men kan jag få ditt nummer?
Visst. Det är 555-0111.
Som i ett TV-program så att jag minns det lätt.
Men hur gammal är du egentligen?
Hallå? Är du kvar?
- Velma, vad har du gjort? - Vet inte.
Kan du inte göra mer? Eller tillsätta vatten som i en tom schampoflaska?
Nej, det var mitt sista glutamin. Och det tar veckor att tillverka.
Fast... Velma, jag utvecklade kristalliserat glutamin
i projektlabben i Fort Crystal.
Om delar av din forskning är kvar där,
så kanske det finns glutamin.
Ja. Jag kan rita en karta över var du ska leta.
Okej, men om jag åker fast när jag stjäl, kan jag få fängelse.
Bra detektiver åker inte fast, Velma.
Har du det som krävs för att nå dina drömmar eller inte?
Fred, se upp!
Velma, jag vill be dig om råd.
Råd? Bäst att det är mer brådskande än mina invärtes skador.
Ja! Jag har träffat en kvinna, men det är komplicerat.
Daphne är några månader äldre än dig, va?
Hur navigerar du fallgroparna med att dejta en äldre kvinna?
Fred, jag har inte tid med det här!
Mor?
Småmynt.
Hej, pappa. Karriärsmässan fick mig att tänka
att mina drömmar aldrig kommer att besannas
och att jag borde ta värvning.
Du vet att du måste upp tidigt då?
Ja. Så jag har inte bestämt mig.
Men om Don visar mig runt i basen så kan jag få en bild av vad armén är.
Jag vet inte. Don svarar inte mig. Sms:ar jag en gång till
så rubbas maktbalansen i vår vänskap i hans favör.
Om jag tar värvning slipper du betala för college.
Jag sms:ar honom direkt! Han sa ja!
Jag får inte dö. Jag ska vara affischnamn för en hjärngympeapp.
Det kommer du att vara. Jag tror blint på Velma.
- Verkligen? - Gud, nej.
De är rökta. Jag orkar bara inte med gnäll.
Och när hjärnor i burkar är döende, är gnäll sista steget före drama.
Va? Jag berättade om hjärngympejobbet
för att jag redan hade fått det, din falska bitch!
Melodrama.
Ni sliter vår vängrupp i stycken
och sabbar vår gemensamma födelsedag!
Och när döden står för dörren, det sista steget - att bli tråkig.
Nu när vi har löst det, vem vill höra om min dröm från i natt?
Jösses. Ett tips: Gå iväg och fokusera på dig själv.
Om det du gör i livet är imponerande nog
kommer alla att älska och respektera dig för alltid.
För alltid? Jag vill bara göra mina vänner glada
under den korta tid de har kvar.
Hör ni, medan Velma helt klart klarar biffen,
har ni nån bucketlist som ni vill beta av, i fall att?
Vi har alltid velat starta ett band.
Grälen har vi ju redan fått kläm på.
Toppen! Då går vi!
- Kommer du, dr Perdue? - Knappast.
Ni har fortfarande en chans. Hon är redan död.
Vad har hänt? Vem är du?
FORT CRYSTALS MILITÄRBAS
Skäm inte ut mig.
Don är inte bara en gammal vän, han anlitar mig som arméadvokat.
Minns du när vi skapade en svamp som förvandlade folk till zombier?
- Nej. - Exakt.
- Ut ur bilen! - Jag sabbade det här med!
- Inte du, blondinen! - Tjena!
Jag väntade på Velmas relationsråd,
men lukten av Dinkleys mynt fick mig att tänka på mor,
så jag stängde ner och somnade.
Det är din lyckodag, grabben.
Vanligtvis skulle jag kasta dig i ett hemligt fängelse som inte existerar.
Mne jag vill göra ett gott intryck på vår VIP-gäst.
VIP? Menar du "vary important person" eller min fanfic "Velma i Paris"?
"Important person". Armén har problem med imagen.
Värvar vi en smart, ung kvinna som du,
så tänker gymnasieelever: "Jag kanske också ska ta värvning."
Va? Det suger ju. Jag menar, jag behöver mer info
innan jag engagerar mig. Kanske en rundtur,
jag kan lära mig en marschsång om otrogna fruar.
Underbart! Fred kan också stanna.
Snyggingar är bra som syndabockar i rättegångar.
Jag vill se "koptrarna".
Vill de spela på karriärsdagen?
Poängen är att få ungdomar att ge upp sina drömmar.
- Men visst. - Tack.
Vänta, vi kan ha problem.
Fan! Varför kräver allt på min bucketlist händer?
Genom att sätta elektroddynor på era lober
och koppla dem till instrumenten,
kan ni spela med enkla neurala impulser.
Wow. Läbbigt. Du lät exakt som min mamma.
Det är väl bra? Hon var en lysande svart kvinnlig forskare
som utmanade sin samtids gränser och du beundrade henne för det.
- Ja. - Intressant.
- Och nej. - Ursäkta?
Nå, Velma? Var börjar vi?
Har du rört en LGM-30G Minuteman 3- interkontinental missil? Det är skoj!
Visa mig bara var ni experimenterar på utomjordingar.
Och kanske... Inte vet jag, "Vapenlokal Delta"?
Härligt med humor, har jag hört. Armén avskyr det.
Vad är det där?
Det enda som kan rädda hjärnorna
och hjälpa mig imponera på en gammal dam jag just träffat. Så tyst.
Om du hjälper mig. Jag vill också imponera på en gammal dam.
- Är hon gammal? Hur gammal? - Oklart.
Men av rösten av döma, har hon nog en tablettdoserare.
Fred!
Betyder det här att datorn tror att jag är häxa?
Tycker häxor om kackerlackor? Gör nån det?
Herregud! Tycker nån om mig?
Sluta mobba lillen! Låt honom äta! Låt honom vara.
Ni bråkar med fel hjärna.
Överlever jag det här, så får jag en riktigt bra icebreaker!
Där fick ni! Ni kan överleva världens undergång, men inte Daphne Blake!
Jag kanske varken är poppis eller häxa. Jag kanske är en hjälte.
Vänta, vad händer här? Stopp! Jag borde vara er drottning!
Om det inte är som stormningen av Bastiljen. Herregud!
- Det är faktiskt märkligt skojigt. - Ja.
Om du tar värvning i dag, får du slå den med en hammare. Vad sägs?
Det är oslagbart.
"Knack, knack." "Vem där?" "Armageddon." "Armageddon-vem?"
"Armageddon som älskar att slå på missilen med en hammare."
Aj då. Jag ska bara stänga av larmet.
Jag måste ha glömt nyckelkortet på kontoret.
Vi springer och hämtar det på under 15 sekunder.
TRAPPOR
Bingo. Jag är en kanon-detektiv.
- Fred? Vad gör du här? - Det är hon! Vad ska jag säga?
Jag vet att det är konstigt, men det är första gången jag känner nåt
i tomrummet som mor lämnade efter sig.
Hon ringde innan hon sms:ade.
Antingen bor hon på äldreboende eller blåser sig för att du är rik.
- Velma! Var är du? - Spring!
Lägg ner attityden, Daphne.
Det är bara skolans idrottsstjärnor som får förolämpa mig så.
Daphne försöker inte vara oförskämd.
Eller hur, Daphne? Som bara går under namnet Daphne.
Förlåt. Jag menar att mina mammor säkert har fullt upp
med sina meningslösa jobb, men jag älskar och respekterar dem
eftersom deras mål går före mitt känslomässiga välmående.
- Jag kommer alltid att älska min mor. - Ja. Så klart.
Men jag kommer aldrig att respektera henne.
Visst, hennes jobb var viktigt, men det är ingen ursäkt
för att ha varit helt frånvarande. Jag kan inte respektera henne.
- Aldrig nånsin. - Jaså? Du är skit!
Helvete! Don har hamrat på en missil nu igen.
Kom, Fred! Nu!
Åh, nej! Hundar!
De är rädda för missilen. Tack, missil!
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Rum 1969. Där!
Va? Det är bara ett förråd. Glutaminet finns inte här.
Jag sms:ar Norville. Det kanske är fel plats.
Släck, Fred! Eller om det är dina kritvita tänder, knip igen.
Nej, mina tänder är mycket vitare.
Det kommer från ventilationen. Lyft upp mig.
Herregud. Projekt Scoobi är igång igen.
Och de har tre döda kroppar.
- Stäng av! - Stilla!
Hej, allesammans. Vi har olyckliga nyheter.
Vår dotter Daphne har blivit avstängd.
Och nu de goda nyheterna.
Vi leder så stort i valundersökningarna att det kvittar.
Velma skrev. Hon hittar inte glutaminet.
- Hjärnorna är dödens! - Snart gör du dem sällskap, Norville.
Mormor, jag hallucinerar. Ge mig dina snacks!
Det är min sista.
Vad är det med dig? Du hallucinerar och jag tänker bara på mig själv.
Du har rätt, Norville. Jag är självisk. Jag har mer glutamin.
- Jag kan rädda hjärnorna. - Va? Varför ljög du?
Jag sa ju precis att jag är självisk. Lyssna.
När jag hörde att Velma har tillgång till basen,
lät jag lösningen koka över och manipulerade hennes detektivdrömmar
för att se om projekt Scoobi har återaktiverats.
Det är helt omöjligt att vi förlorar valet!
För det första, har ni haft kul i dag?
Säg det till era kompisar. Vi behöver få upp rekryteringen.
Och för det andra... Vad fan gör ni i det här avgränsade området?
Projekt Scoobi bedrivs på andra sidan väggen.
- Och det finns tre kroppar! - Omöjligt, Velma.
Projekt Scoobi dog i början av 90-talet.
De sa samma sak om rock'n'roll och se på det nu!
Det haltar sig sorgligt fram.
Velma, Velma, Velma...
Det där är bara våra organkloner för betydelsefulla människor.
Va? Jag svär att jag såg ett Scoobi-labb och döda kroppar.
Don, jag ber om ursäkt.
Jag vet att straffet för att smyga runt i en bas är fängelse,
men tänk på vår vänskap. Vad du än gör med Velma,
fortsätt anlita mig som advokat.
- Pappa! - Fängelse? Men snälla nån.
Jag vet långt bättre sätt som Velma och Fred kan gottgöra det här på.
Är det sant att armén råkade avfyra en Minuteman 3-missil
efter att en officer slog på den med en mindre hammare?
Jag åberopar femte tillägget, rätten att bära vapen.
Velma fick det värsta straffet.
Gå med i armén! Ett bra alternativ för tonåringar.
Ni kan bli virala bara genom att komma hem till er hund.
Jag har tjänstgjort. Jag älskade det.
Det lärde mig allt jag vet om disciplin, respekt
och snygga hästsvansar.
- Check, ett, två. Check. - Norville? Vad håller du på med?
Check, ett, två. Check, ett, två. Checka bakom dig.
Bakom dig. Check, ett, två. Checka bakom dig.
Jag har ett dolt budskap i min soundcheck. Check, ett, två.
Velma!
Vänta nu!
Var glutaminjakten bara ett trick
för att se om projekt Scoobi var igång igen?
- Du utnyttjade mig. - Förlåt, Velma.
Jag hade aldrig sagt förlåt innan.
Vilket märkligt ord. För-låt.
- Men är projekt Scoobi igång? - Ja! Eller, jag tror det.
Först var det där, sen inte. Som min respekt ör dig.
Tänk att jag lät dig få mig att tro på mina drömmar.
Velma, det var fel att leka med dina känslor,
men det enda som kan få dig att tro på dina drömmar
är ärvda pengar. Eller du själv.
- Så inspirerande. - Låt mig prata till punkt.
Men det är ett tveeggat svärd, för om man inte har ärvda pengar
så krävs det hårt arbete att nå sina drömmar.
Enda sättet är att bli ett själviskt monster.
Är alternativen att misslyckas och själviskt monster?
Ja. Men jag har insett att ens familj kan hjälpa en att hitta
en nivå på misslyckandet som går att leva med.
Check, check. Checka över axeln. Mamma är på väg.
Nu år du ursäkta. Jag måste gå.
Jag blev avstängd. Blythe får inte se mig.
Och jag har lite att göra i den här kroppen innan jag återlämnar den.
- Ska du inte rädda hjärnorna? - Du kan blanda lösningen, Velma.
Jag tror på dig lika mycket som jag nånsin litat på nån.
Alltså inte mycket, men ändå.
- Velma! - Ingen tid! Låt mig vara.
Okej, Velma. Du klarar det här.
Hej, alla! Vår första låt heter "Låt nummer ett".
Herregud! Velma! De kan inte bli tråkigare!
- Skynda dig! - Jag försöker. Jag måste fokusera.
Så länge jag kan höra mig själv tänka...
Vänta, det är ju inte tråkigt alls!
KARRIÄRSDAGEN
Just det. Under de sista tio sekunderna i deras liv
gör hjärnor i burk nåt oväntat. Vi syns.
Åh, nej!
Vi lever1 Vi klarade det! Nu kan jag fokusera på min soloplatta.
Om mr S jobbade för projekt Scoobi
och det finns tre lik till
så kanske alla offer har nån koppling.
Kanske. Om nån kan ta reda på det, så är det du.
Och Norville, så pass intensiva hallucinationer
triggas sällan av ångest. Leta efter externa källor.
Jag ska. Tack! Hoppas det här är början på en...
Ursäkta att jag avbryter
men min flickväns hjärna ligger i en burk
och hon måste till sina mammors segerfirande.
Givetvis.
Är Daphnes hjärna borta?
Det tar för lång tid att göra ingreppet.
Vi åker till festen så Linda och Donna inte misstänker nåt.
Det var inte det här jag menade när jag kryssade för
"öppen för nya upplevelser" i formuläret!
Jag är oskyldig! Och rädd! Och lite upphetsad!
Ursäkta, jag måste svara.
Hej, gullet. Tittar du på mig på Öppna kanalen
som den kabel-TV-tittande tanten du är?
Ja. Sätt på högtalaren. Jag vill att alla ska höra det här.
Aj då. Borde jag vara nervös?
Ja. För jag är seriemördaren.
Och jag fortsätter mörda tills jag får som jag vill.
Herregud! Fader O'Rourke!
Text: Pablo Diaz Bernal Iyuno
LINDA & DONNA TILL SHERIFFF
Nu har vi spännande nyheter, hör ni!
Crystal Cove har just valt sin första hund som ekonomiansvarig.
Men tyvärr, nu när det har uppdagats att seriemördaren är en till kvinna,
så har Crystal Cove även valt Merle Cogburn till sheriff.
Även om vi förlorade, så hade inget av detta varit möjligt utan er.
Ni är de riktiga förlorarna. Tack för ingenting.
Vem är du?