- Tidigare... - Det här är den jag är.
Det är inte sant! Omöjligt!
Jag är inte rädd för det okända,
utan för idioter som du som ignorerar fakta och forskning.
Är Daphnes hjärna borta?
Släpp mig!
Jag är seriemördaren och jag ska döda tills jag får som jag vill.
- Vilka är ni? - Dina föräldrar, Daphne.
När det uppdagades att seriemördaren är ännu en kvinna,
valde Crystal Cove också Merle Cogburn till sheriff.
Jag har varit med om många spända situationer.
Nu ska du dö, Velma.
Nå, vad tyckte du om min improvisationsshow?
Men inget är mer spänt än när jag är mellan mamma och Sophie.
- Ytterdörren är öppen. - Har du installerat ett larm?
Rädd att nån ska slå sönder ditt hem när du är ute?
Kul att du kan lämna Velma. Fortfarande inget jobb?
För det mesta är det lätt att hålla isär mamma och Sophie.
Tänk att ni förlorade. Nate Silver- förbannelsen slår till igen.
Om ni behöver nåt så finns vi här.
Hej! Jaha, Dija är här.
Vi finns bara inte här för er nu.
Det här är nyvalda sheriff Merle Cogburn.
Nu när vi vet att seriemördaren är en kvinna.
kommer alla kvinnor i stan i morgon kl. 08.00
att tillfälligt förflyttas till gruvan.
Hur ska män veta när de behöver klippa sig?
Är det vi alla eller bara de onda och manipulativa?
Men ibland är det helt omöjligt att hålla dem isär.
Tjejer, lämna era interpersonella problem hemma,
för det kommer att bli tajt där nere!
God morgon. Jag är i direktsändning från gruvan
där alla kvinnor ska flytta ner under jorden med en seriemördare.
Är du rädd?
Eller har du bara funnit dig i eländet?
Både och. Men vi ska ta oss igenom detta
med organisation, beslutsamhet och högfungerande alkoholism.
Tänka sig.
Kvinnan som stal mitt hus blundar för orättvisa.
- Va?! - Mamma, hämta min inhalator.
Om jag dör inför de andra mammorna så släpper de det aldrig.
Du har inte fel.
Hjälp mig att hålla isär mamma och Sophie.
Jag tvättar dina kläder i en månad! En vecka!
Dina handdukar. Men ändå, snälla!
Nej, vi suger på allt.
Vi förlorade valet
och hörde inte ens när Daphne smög ut till Gigis stuga i natt
för att gå i skogen som Hillary Clinton.
Dr Perdue sa att Daphne skulle vara i sin kropp och hemma nu.
Hej, tjejen. Japp, tillbaka i min kropp och allt gör ont.
Varför skrev du den lappen?
Du sa att Daphne skulle vara hemma nu. Är hon okej?
Ja, men hon är upptagen. - Har ni hittat hennes hjärna?!
Men fokusera på att ta reda på
om morden har med projekt Scoobi att göra.
Ja, jag har akten.
Det enda bra med att komma till gruvan
är antalet människor jag kan prata med. Säkert att Daphne är okej?
Vi grälade. Jag är orolig att det är därför hon inte ringer.
Japp, hon är sur på dig.
Ditt fel, inte mitt. Hej då.
Wow, det här är så fint.
Jag älskar det, men jag vill verkligen hem.
Skulle ni kunna återlämna mig...?
Lugna, tjejer.
Ni ska bara vara i gruvan i 48 timmar. Och varför? För att...
Är det så lång tid det tar för mördaren att döda oss alla?
Nej, Velma. Tack vare mig har vi en inspelning av mördaren.
Nu när vi kan fokusera på det i stället för att mista snoppen
så kan vi ta reda på vem av er som är mördaren på nolltid.
Det här är inte Merles första dag som sheriff, det är hans andra.
Vart ska man om man inte identifierar sig som kvinna eller man?
Det har jag redan tänkt på! Jag respekterar alla könsidentiteter.
Och jag vill inte få skäll på sociala medier.
Så ni får betalt för att lämna stan i några dar.
Ni andra, ner i gruvan!
Vi ses om 48 timmar.
Under tiden får ni se en man i kostym tala om vädret
i stället för en kvinna i en extremt tajt klänning, era dumma jävlar.
Klarar du dig utan mamma? Har du gräs?
Jag behöver inte gräs för att vara ifrån din mor.
Jag behöver nåt långt större. Vill du ha?
Nej, jag måste vara på alerten. Mina hallucinationer triggas av nåt.
Jag måste ta reda på vad. Herregud!
Jag hoppas det. Till och med jag börjar bli trött på...
Mina ögon är här uppe, pysen.
Va? Nej, jag tittar bara igenom hålet.
Du dödade mig, Norville.
Herregud!
Jag har det! Jag vet hur jag ska bli kvitt dig!
Genom att ge mig kranvatten?
- Fred! Du triggar hallucinationerna! - Och du min avsky för nördar.
Nej, jag tror att jag hallucinerar
för att jag är den enda som kan säga dig sanningen.
Mormor kan inte ha tagit över din mamma för mormor lever!
Omöjligt!
Mamma var kanske inte toppen, men hon ville inte ersätta min hjärna.
Hon blev besatt!
- Vad fint. - Prydnadskuddar så långt ögat når.
Gratis kontinentalfrukost.
Tjejerna har tänkt på allt.
Det finns till och med en plats för att skryta
om hur billig tröjan du precis köpte var.
Var klagar man om den man skröt för inte blev imponerad nog?
- Jaså, där! - Seriemördare!
Förlåt. Jag vet att alla är nervösa för att mördaren är här.
Jag ville bara ge er välkomstpaketet
samt sysslolista, campingplats
och framför allt - drinkbiljetter!
Mamma älskar vin mer än mig.
En bebis-babbelbox? Jaha, ni umgås med Sophie.
Ja, vi är alla med i samma mammagrupp
där vi jämför
Jag är brådmognast.
Men lugn, vi vet att ni vill sova så långt bort från Sophie som möjligt.
Det här är campingplats Rosé, ni ska vara på Frosé.
Jag är orolig nog över seriemördaren.
Inte läge att mamma och Sophie ska försöka ha ihjäl varann.
- Tack för att du sa det, Olive. - Det var inte jag.
De där nyfikna subborna lägger sig bara i allas affärer.
Perfekt. Jag lämnar av mamma, sen får jag kvinnorna att prata loss
som om de just sett trailern till Jake Gyllenhaals nya.
Velma! Tala tydligt. Att muttra offentligt är tattigt
och jag vill inte hamna på campingplats Rosé på burk.
CAMPINGPLATS ROSÉ PÅ BURK
Hallå? Vad hände? Var är jag?
Vänta, är jag död? Jag har ju inte gått igenom min blonda fas än.
Så orättvist!
Du är inte död. Din burk pajade.
Alltså har du ingen sensorisk input
och är fast i ditt sinne tills nån hittar din hjärna.
Va? Om det här är mitt sinne, vad gör ni här?
Jag tänker aldrig på er, jag är tonåring.
Jag tänker knappt på föräldrarna jag älskar.
Du satte dig själv i en burk för att hitta dig själv.
Vem mer än dina biologiska föräldrar kan hjälpa dig finna svaret?
Vemsomhelst. Om jag styr det här,
kan inte en av er vara Velma och den andra en jacuzzi?
Tror du inte att vi kommer till Velma?
- Jag förstår inte. - Det gör du snart.
Från det här klassiska vita tomrummet
finns det olika vägar för en minnesresa att gå.
Rättegång, jagad av en jättepenna,
eller en viktig plats där varje sak är ett minne.
Det lät trevligt.
- Det är det inte. - Crystal Mines.
Välkomna, tjejer!
Hoppas ni inte har nåt emot att sova bredvid odjur.
Och jag menar inte fladdermössen ovanför oss.
Jösses!
Det är illa nog att vi är fast här med seriemördaren,
vi är också fast med mammanollorna
för att Sophie fick alla de bra, så klart.
"De bra"? I din telefon har du Maxine och Susan som:
"Elakt skvallermonster. Svara inte när full."
Vi är åtminstone långt ifrån Sophie.
- Velma. - Herregud!
De coola mammorna och jag har inte sett Daphne här.
Är det för att ni fortfarande grälar?
Va? Jag visste inte att ni hade grälat.
Inte? Skumt.
Det har varit så sen seansen.
Seans? Va?
Berättar du mer för Sophie om ditt liv än för mig? Din mor?
När hände det här?
Jag har ju sagt att du måste se Sophie
som en "faster som ger fina presenter."
Ja. Men ibland är det lättare att prata med henne
eftersom jag bryr mig om din åsikt.
Berättar jag om Daphne så kritiserar du mig och skyller på mig.
Det mesta är ju ditt fel. Det är mitt jobb att påpeka det.
Ja, men att tala med Sophie är som att tala till en vägg.
Hon svarar bara med fåniga inramade citat.
Du svarar som inramade citat från ett killigt studentrum.
- Aggressivt och skrämmande. - Ursäkter ger inte resultat, bro!
Jag förstår vad du menar.
Och allt är egentligen Amans fel. Han sa till Sophie
att jag övergav honom när jag egentligen kidnappades.
Jag kan väl vara trevligare mot henne.
Det är faktiskt nåt som bara du kan hjälpa mig med.
Okej, jag antar väl att det är dags.
När två personer älskar varann eller ens man fyller år...
Nej! Jag behöver info om mordoffren från mammorna.
Men om jag frågar, kan seriemördaren förstå att jag är den på spåren
och försvinna.
Ja! Det blir som det där andra mysteriet vi löste,
om vem som glömmer att mata katten.
Tänk att det var vi båda!
Jag är seriemördaren! Jag ska döda tills jag får som jag vill.
Jag vet vem det är!
Killen som sitter bredvid mig liknar James Marsden.
Så klart! Vad tror ni om seriemördarens identitet, då?
Snälla, Fred. Lyssna på mig.
Min mormor lever!
Jaså? Var är hon? Jag vill träffa henne.
Tanter älskar mig. Jag påminner dem om enklare tider.
Hon är efterlyst så jag kan inte avslöja var hon är.
Ska jag bara tro på att hon finns?
Jag fick nog av sånt som katoliker.
Sexiga nunnor finns bara på film.
Hör ni! Vi försöker ta fast en seriemördare. Sluta tjafsa!
Vi har inget val!
Okej, vi har jobbat hårt.
Visst kan vi ta en liten paus och lösa en osämja.
Men vi ska göra det som män!
Ändlös rättstvist!
Nej! Nu när kvinnorna är borta,
vill jag återinföra en äldre, mer ärofylld metod för att lösa dispyter.
Chilitävling!
För att ta reda på om min mormor lever och om Freds mamma är mördare?
Funkar för mig!
Varje kristall innehåller ett minne.
Men de flesta är bara dig som scrollar på sociala medier.
Då är jag som lyckligast.
Men jag behöver minnen som hjälper mig ta reda på vem jag är.
En poppistjej? En häxa?
Kanske nån som avslutar mejl med "fridens"?
Daphne, kom igen.
Du la inte din hjärna i en burk för att se om du är poppis eller häxa.
Du vill veta om du är god eller ond.
Nej, jag vet att jag är god.
Jag postar på sociala medier inför alla val.
Jag hörde att Moira ville få rabies av den där fladdermusen.
En flygande morot? Nu har jag sett allt.
Vad roligt! Wow.
Amanda, har du också nåt fyndigt att säga?
Morot? Snarare fot.
För den flög som en hoppspark.
Älskling, om du måste förklara så är det inte roligt.
- Nu blir det bråk. - Vi är inte här för att bråka.
Vi insåg bara att vi är i en tillräckligt låg punkt i livet
för att börja påta i trädgården. Vi har lite frågor.
Vad kul! Trädgårdsarbete är en underbar stresslindring.
Det lindrar min ångest så jag kan vara en bättre mamma och husmor.
Jag lär dig gärna.
Lugn, mamma...
Det låter bra.
Men rättsläkarna lär ha haft den finaste trädgården.
Eller gillar ni inte att skvallra om män?
Skojar du? Rättsläkarnas trädgård var fantastisk,
men de var så otrevliga när man frågade.
Kan du berätta närmare om deras otrevlighet?
Var låg den på en skala mellan ett
och hur vi behandlar skådespelerskor som vi tycker blivit för kända?
De sa: "Håll dig till suckulenter."
Och de var ännu elakare de senaste två månaderna.
De är inte saknade.
Inte fader O'Rourke heller!
Han flyttade fram Sammys dop en vecka på grund av nån "jobbgrej".
Vi borde ha valt seriemördaren till sheriff.
- Hon rensar ju upp i stan. - Ja!
Inte för att vara den som är den,
men vi blev nästan dödade av en seriemördare
så det här känns olustigt.
Vem ringde rolighetspolisen?
Ja, Diya. Det är kul. Om man är ett sjukt missfoster.
Vänta, va?
En seriemördare är aldrig kul. Hon kanske inte ens är här.
Våra makar kan vara döda. Och ingen är där
för att hälla majsstärkelse på blodfläckarna, era odjur!
Wow. Tack, Sophie.
Du har rätt. Det var okänsligt.
Men nu när jag kollar på sysslolistan
så har vi all hjälp vi behöver med maten.
Kan ni tre skrapa loss fladdermusskiten från lekplatsen?
Snacka om skitgöra.
Varför tog ni mig till det här minnet? Jag har lärt mig läxan.
Livet handlar om de små sakerna och julen är viktig. Kom nu!
Nej. Vi tog dig hit eftersom du i det här ögonblicket
gjorde ett viktigt moraliskt val.
Vi kunde också ha visat alla gånger du valde att äta kött.
Ha så kul med att terraformera Mars!
Men det här var inte heller bra, eller?
Seansen gick inte bra.
Jag bryr mig inte om vad folk tycker om mig, men det gör du.
Så jag menar verkligen det här: "Det suger att vara du."
Det gick dåligt på grund av Velma.
Hon är avis på dig och ville förstöra nåt jag bryr mig om.
Som när hon visade att våra vänskaps- armband var gjorda av barnarbetare.
- Velma har mycket att lära. - Ja.
Vi kanske borde lära henne en läxa.
- Vad menar du? - Vi går nånstans mer avskilt.
- Är du säker? - Sluta tvivla på mig.
Det är Velmas grej.
Nej! Sluta!
Du kan inte få det förflutna ogjort, Daph.
Okej, men ni hörde själva! Det var Velmas fel.
Lugn. Dina föräldrar är inget att ha, så du är inte heller det.
Ni är inte ens mina föräldrar! Ni är projektioner av mig själv!
Vafan! Vi skojade bara!
Men nu tycker vi på riktigt att du är en dålig människa.
CHILITÄVLING
Vissa skulle säkert se det här som prokrastinering
av en man som insett att han inte har en aning om
hur han ska fånga en seriemördare. Men det stämmer inte.
Genom att lösa dispyter mer effektivt
får jag mer tid för att ta fast seriemördaren.
Alla har puttrat i sex timmar. Det är dags!
Och vinnaren är...
- Fred! - Ja!
Då är det avgjort, Norville. Din mormor är död
och hennes ande fick Freds mamma att begå alla ohyggligheter.
Orättvist! En chilitävling med en enda domare är tyranni!
Du har en poäng.
Alla får smaka och så röstar vi.
Sen hittar vi seriemördaren.
Jag prokrastinerar inte, jag är bara rättvis.
Norvilles smakar skumt.
Det måste vara sömnpillren.
Diya, jag vet ett städknep.
Skrubba i en cirkelrörelse
så får det fortare och du tonar dina triceps. Ingen orsak!
Du tycker att du är så perfekt, va?
Det är kört. Jag försökte i alla fall hindra dem från att döda varann.
Perfekt? Vänta, är du elak för att du är avundsjuk på mig?
Så klart. Du har en karriär. Du har förbättrat mitt hus.
Och ditt barn är mer socialt än mitt nånsin blir!
Du skojar! Det är jag som är avundsjuk.
Aman och jag är raka motsatser.
Jag är ständigt orolig att han ska vilja ha dig tillbaka.
Ni är båda griniga och är okej med dåliga hårfärgningar.
Va? Du är perfekt för Aman! Du struntar i
att han har sina porrtidningar i en låda märkt "Amans godsaker".
Jag vill gärna höra mer, men jag försöker bedriva en utredning.
Lägg av, du vill bara slippa jobba.
Hon gör alltid så.
"Velma, plocka ur diskmaskinen." - "Jag utreder."
"Velma, borsta håret." - "Jag utreder."
Visst, att göra sysslor är viktigare än att rädda liv.
Därför klär alla barn ut sig till Alfred och inte Batman på Halloween.
- Var inte så känslig, Velma. -"Jag utreder."
Jag föredrog när ni hatade varandra.
Är du här för att ta det här jobbet ifrån oss? Som vi har fallit.
Nej, jag vill slippa exceptionellt fånigt mamma-bondande.
Jag ser dig.
- Vem sa det? - Känner du inte igen min röst?
- Det är seriemördaren! - Herregud! Var är Amanda?
Seriemördaren? Spring!
Herregud, Amanda! Håll ut, gumman!
Herregud, vad ska vi gör?
Lugn, jag har en idé. Så länge den här stenen håller...
Fan! Jag har slut på idéer.
Jag fixar det. Vi skulle bara hämta våra elpistoler.
Därför skrek Linda "spring". Förlåt om det var missvisande.
Elpistol? Nej, Amanda är där nere.
Vi vet inte var seriemördaren är.
Herregud, otroligt! Jag provar gärna om vi hinner med det.
Nej, självklart inte. Amanda, var är seriemördaren?
Ingen mördare. Jag bara låtsades. Men halkade.
Vänta, låtsades du vara seriemördaren?
Varför? Och hur då?
Jag tyckte roligt.
Jäklar! Vet du vad det betyder?
Ja, att Amanda fortfarande inte är rolig,
men situationen är hysteriskt kul.
Velma! Velma!
Varför kan jag inte hitta Velma?
För att jag är dålig och dåliga människor inte förtjänar fina saker?
Inte alls! Jag körde på min frus älskare.
Dagen efter hittade jag oätna pommes på en bänk.
Velma!
Vad händer?
Det är för att du inte kan se henne i ögonen.
Mitt samvete tillåter det inte.
Och bara goda människor känner skuldkänslor.
Jag är god! Herregud, jag är god!
Alltså måste jag berätta vad jag gjorde... Fan.
Nu tänkte du skarpt! Pennskämt.
Jag har lärt mig läxan. Hur vaknar jag?
Även om hon hatar mig, förtjänar Velma att veta sanningen.
Förtjänar jag ett pris för att jag är så god och modig?
"Vakna"? Har du inte fattat det än, Daphne? Du är i helvetet.
Skojar bara. Men om det här är som en mardröm
så brukar man vakna när den är som värst.
Kom inte och säg sen att jag aldrig har gjort nåt för dig.
Velma!
- Velma! - Daphne?
Du satt på dina höga hästar när vi pratade om seriemördaren
och så låter du din dotter dra det här sjuka skämtet.
Hon gjorde det bara för att tävla med din teaterapa till unge.
Vakta din tunga.
Jag skriver för tidningens skvallersidor
och hänger mer än gärna ut dig.
- Va? - Är det du som skriver det?
Du skrev att jag sniffar målarfärg. Det var bara min familj som visste!
- Ja! På henne! - Jag har det.
- Vi vet vem seriemördaren är! - Va?
Är det du? Jag uppfostrade dig bättre än så.
Nej, jag menar att vi alla kollektivt vet vem det är.
Kvinnor är observanta. Vi vet allt om alla.
Så i stället för att hoppa på varandra,
så kan vi använda våra förmågor och lösa fallet.
Men du sa att om vi talar öppet så fattar seriemördaren.
Om hon lyssnar så är hon sexig och cool. Snälla, döda mig inte.
Jag tror att mördaren förställde sin röst med en bebis-babbelbox.
- Det kan vara en man. - Herregud.
Vad hände? Hur kom jag in i min kropp igen?
Kackerlackorna tog dig hit. De älskar dig.
De gjorde en krona till dig av rutten frukt och hår.
- Vill du ha den? - Nej!
Jag måste hitta Velma.
Fred? Vad gör han här?
Var är jag?
Norville, om du försöker sälja mig
så har pappa redan försökt. Köparen sa: "För klängig."
Mitt barnbarn tyckte tydligen det var en bra idé
att ta en vän till mitt gömställe för att lösa en personlig dispyt.
Fred, det här är min liv levande mormor, dr Edna Perdue.
Va? Herregud!
Nej. Min mor blev inte besatt och var verkligen en mördare.
Jag är halvmördare. Eller hel, enligt judaismen.
Några förändringar i dina hallucinationer, Norville?
Det funkade nog. Hon tynar bort snabbare än farsan efter en alkoläsk.
Ja! Det gjorde susen!
Hon är borta.
Vänta, vad händer? Vad är jag för nåt?
Nu samlar vi ihop allt vi vet för att hitta kopplingen mellan offren.
Har nån nåt att tejpa upp det här med?
- Jag har häftstift. - Jag har tejp och lim.
Jag har kvitton sen sex år tillbaka!
Okej, betyder "projekt Scoobi" nåt för nån av er?
Ja! Don brukar inte vilja prata om jobbet,
men en dag kom han hem med Bebis-babbelboxarna
och sa att de gjort dem på jobbet. Det stod projekt Scoobi på paketet.
Du sa att du uppfann dem!
Och du sa att du läste ut Jonathan Franzen-romanen!
Sluta bråka!
Min dotter fick privatlektioner av mr S.
Han pratade i telefon när vi kom och han sa "projekt Scoobi".
Jag minns det för att jag stirrade på hans mun och tänkte vidriga saker.
- Ja... - Fokusera!
Jag är sjuksköterska. De slängde ut mig från bårhuset
för att rättsläkarna hade möte med en advokat och andra män.
Det var udda för kirurger behöver bara advokater när de opererat fulla.
Okej, så alla offer kände till projekt Scoobi
och hade ett möte med en advokat på sjukhuset.
Minns du hur han såg ut?
- Ja, det var din pappa. - Va?
God kväll. Kvinnorna lämnade nyss gruvan helt utan motstånd.
Nu vet vi varför.
VILKA SÖMNTUTOR!
Och Aman Dinkley söks av polisen
som en person av intresse gällande morden.
- Jag säger inte ett ord. - Han kan inte vara mördaren.
Jag har en app som spårar var han är, hans puls
och spelar in alla hans samtal.
Han är lyckligt lottad som har dig. Jag hade bett dem avrätta fanskapet.
Daphne, du är tillbaka!
- Velma. Vad händer? - Min pappa är inblandad på nåt sätt.
Daphne, förlåt för det jag sa på seansen.
Jag struntar i om du är häxa.
Jag struntar till och med om du är vän med Amber.
- Jag vill bara vara med dig. - Jag måste säga dig en sak, Velma.
Jag tycker verkligen om Amber.
Okej.
Men jag tycker om dig mer.
Det var det. Det var allt jag hade att säga dig. Fridens!
Text: Pablo Diaz Bernal Iyuno