Iepriekšējā sērijā.
Armija izmantoja "Tēvoča Skubija" foto ar doktores Perdū žurnālu,
lai radītu neievainojamu superrobotu, kas novēro ziņkārīgus bērnus.
Bet viss sagāja grīstē.
Es tevi redzu, spoks.
Velma!
Velma, kuru tu esi?
- Palīgā! - Velma!
Kad biju maza, ļaundari pamanīt bija viegli.
Viņam bija smieklīgas, ūsas. Zināji, kuru ienīst.
Ar laiku ļaundari kļuva sarežģītāki.
Ak Dievs! Kurš esi? Un kas esi?
Mūsdienās, vērtējot ļaundarus, jājautā:
"Cilvēki tevi ienīst, jo esi slikts, vai esi slikts, jo tevi ienīst?
Sveika, Velma. Esmu Skrapijs.
Visi skolēni saskaitīti, divu nav.
Velma Dinklija un Teodors B. Dibenpauts. Tikko sapratu, ka joks.
Velmu aizvilka sērijveida slepkava!
Kurš tagad atrisinās noslēpumu?
Neuztraucieties.
Dons un kareivji Velmu atradīs.
Policija ar prieku sadarbosies, lai viņus nepalēnina
likumiskas rīvēšanās spriedzes filmu stilā.
Saglabājiet mieru.
Velmu atrast ieradies privātais sektors.
Malā, Viljam! Armijas darīšana!
Kas? Bez megafona tevi nedzirdu.
Teicu, ka privātais sektors nelīdzinās ASV armijai!
Nolādēts, ja bijušās bagātais puisis atradīs meitu pirms manis!
Īpaši tāpēc, ka Viljams jau sadeva Amanam, bildinot Diju,
pirms Amans bildina mani,
ko viņš vēl neizdarīja, kaut dzemdēju viņam bērnu!
Beidziet! Tas ir dumji!
Tagad svarīga vien Velmas glābšana!
- Un Viljama megafons ir vislielākais. - Tas tiešām ir lielāks.
Un bildināja pirmais.
Pienāks diena, kad vecāki atrisina noslēpumu,
bet šī nav tā diena.
Velma jāatrod pašiem.
Esi ļaunais superkareivis? Runājošs suns vārdā Skrapijs?
- Kā iespējams? - Kā iespējams?
Kucēnu spēks! Un modernās tehnoloģijas.
Ja godīgi, galvenokārt modernās tehnoloģijas.
Skaļrunis no bēbju verveļkastes.
Armija to savienoja ar ļaunām smadzenēm.
Jā, bet es neesmu ļauns. Es tos vīrus nenogalināju.
Skrapī dapī dū!
Šādas dīvainas izpausmes liek justies neērti.
Upuri sūdzējās par to pašu, pirms viņus nogalināja.
Bet tās nav dīvainas izpausmes.
- Tie ir saukļi, mazā. - Saukļi?
Jā. Projekts SKUBI mani paredzēja ziņkārīgiem bērniem tīkamu,
lai varu iefiltrēties.
Tu dzīvo midzenī, kur apdullusi sieviete
zviln fonā.
- Ļaundaru stilā. - Viņa nav apdullusi.
Viņa atgūstas no busa avārijas. Nevienam nebija jācieš.
- Gribēju vien pievērst tavu uzmanību. - Kas? Kāpēc?
Jo vienu slepkavu jau noķēri.
Jānoķer tas, kas nepatiesi apvaino mani.
Seržants Dons Džīdžījstētis.
Dons? Beidz. Man patīk labi pavērsieni,
bet pasaulē nepietiks atmiņu, lai noticētu, ka Dons ir slepkava.
Varu to panākt ar četrām.
Lai tev pierādītu, ka esmu nevainīgs, ļaušu iet.
Lūdzu tikai atcerēties, ka bija laiks, kad tev neviens neticēja,
- ka tava mamma ir nolaupīta. - Palīgā!
Atkal iesprūdu.
Tā pati vieta. Mēs riņķojam.
- Kāpēc Freds priekšā? - Negribu to,
bet, kad cenšos atpalikt, kāds grūž uz priekšu.
Kas? Nē, negrūžam.
Kāds tur ir. Velma?
Zini, ka domāju, ka baidīt nav labi.
- Te jūs esat! - Ome?
Velmas meklēšanas dēļ psihiatriskajā okšķerē kareivji.
Man ātri jāizvācas. Fred, vai pagrabā laboratorija vēl ir,
vai tas ir seksa midzenis?
Darbiniekiem lejā ir sekss, bet saka, ka tur ir jauki.
- Kā mūs atradi? - Pateicu, kur esam.
- Kas? - Slepus strādāju pie doktores Perdū,
jo Freda mamma ir spoks!
Domāju, Norvilam ir tikai halucinācijas.
Ak Dievs! Apmaldījos un te nomiršu!
- Ūdeni gribi? - Vienkārši nogalini. Lūdzu.
Tikai gribu, lai ieklausies manā...
- stāstā. - Labi.
Bet nevari teikt neko, kas liktu teikt: "Velns!"
-"Tas visu maina." - Saprotu.
Mans stāsts sākas pirms diviem gadiem.
Kad aģents tēvocis Skubijs nofotografēja mammu,
lasām Perdū žurnālus. Dons izstāstīja.
Un Dons atklāja, ka Tēvocis Skubijs nu ir pazudis?
Velns! Tas ir, turpini.
Pirms diviem gadiem Skubijs pārliecināja kareivjus,
ka glīts saukļus sakošs kucēns būtu ideāls veids,
kā iefiltrēties, lai novērotu ziņkārīgus bērnus.
Visi pievērsās īpašībām,
kas bērniem liktu mani iemīlēt.
Bet izcēlās nesaskaņas.
"Neievainojams" tiešām ir laba doma?
Tev taisnība. Viegli nogalināms superkareivis
ir daudz loģiskāk.
Saskrapšķināts no doktores Perdū žurnāla lapām, rados es.
Laiks pavadiņai!
Tāpēc tevi sauc par Skrapiju.
Nē, Skrapijs ir vārdu "sūdains" un "krāpt" savienojums.
Tā nosauca Dons, kad iepazīšanās izgāzās.
- Es nokrāpu viņa sporta apavus. - Nopietni?
- Man košļāt pasūtīja pašam savus. - Man tāda forma patīk.
Ja tādi, kā Dona apavi...
Kapos man uzbruka viņš?
Jā! Dons piktojās, ka sagrauzu viņa apavus,
bet tas, ka visiem patika mani saukļi, neievainojamība
un trakulīgums, viņu lēnām padarīja traku.
Dons citus piespieda parakstīt petīciju, lai no manis atbrīvotos.
Tātad neērtu vidi visiem radīja Dons, ne tu.
Tāpēc viņš teiktu tētim neuzņemties lietu.
Bet kad visi atteicās parakstīt petīciju un no manis atbrīvoties,
Dons aizsvilās un izlēma viņus nogalināt un vainot mani.
Tas nav pārsteigums.
Kad kāds cilvēkiem liek justies neērti, kur dūmi...
...tur uguns, jā. Vai ar to pietiek, lai vainotu slepkavībā?
Velma, kur esi? Man bail,
ka Viljams tevi atradīs pirmais!
Atceries Velma - tev nav man jāpalīdz.
Ja man netici, droši var iet.
Domāju, garu izsaukšanā jau sapratām, ka māte nav spoks.
Kā viens otru pazīstat?
Ir lietotne draudzībai ar večiem?
Nē. Smadzeņu pētīšanā jau sen paredzēju,
ka apziņa atvienojas no smadzenēm un turpinās pēc nāves.
Kad savas smadzenes ieliku Dafnē, un Embera atšķīra,
viņu nolīgu, lai saprastu, vai tavas halucinācijas
ir Viktorijas atvienotā apziņa. Jeb spoks.
- Velns! - Māte? Ātri - kā izskatās mati?
Viltus trauksme, tikai Velma.
- Pag. - Velma!
Velma! Es tevi atradu! Pirmais!
- Paldies Dievam! - Man jādodas! Tagad!
Ved doktori Perdū uz Freda pagrabu! Palikšu ar Velmu!
- Velma, kas notika? - Es...
Velma!
Paldies Dievam, viss šķiet labi.
Kā izbēgi no slepkavas?
Slepkavas? Pēc negadījuma apdullusi iemaldījos mežā.
Kā smaržu reklāmā.
Nav forši, ka slepkava vēl brīvībā,
bet jāpievēršas svarīgākajam.
Velmu atradu pirmais, Viljams nepārspēja.
Protams. Vismaz ne šoreiz.
Nekad! Dija noraidīja bildinājumu.
Patiesībā varbūt nav labākais laiks,
bet redzot, ka Viljams Velmu meklē kā savu bērnu...
Vairāk nekā savu bērnu.
Freds mēnesi maldījās mūsu žoga labirintā.
Galvenais, Viljam,
ja piedāvājums vēl spēkā, un Velma tam neiebilst,
pieņemu bildinājumu.
- Kas? - Atceries, atteikt nedrīkst.
- Nu? - Patiesībā, mamm,
ja Viljams dara laimīgu, saku "Uz priekšu!"
Brauc ar mums. Dabūsi burbuļtēju, ja ļausi nopratināt,
tas ir, ja parunāsim vairāk.
Paldies. Braucu ar mammu.
Viņa tikko saderinājās, un nav draugu, kurus garlaikot ar ziņām.
Mamm, braukšu mājās ar tēti un Donu.
Trīs stundu skaidrojums, kāpēc NBL 80. bija labāks, palīdzēs iemigt.
Velma, kas īsti notiek?
Kāpēc esi mierā, ka mamma prec Viljamu?
Teici, ka vienīgais patēvs, kuru pieņemsi, ir Rahuls Kolli.
Laulība palīdzēs jaunajam draugam attīrīt vārdu.
- Jaunajam draugam? - Sveiki.
Tev visu laiku bija smadzeņu maiņas mašīna,
un neko neizmēģinājām.
Varbūt tāpēc, ka biji aizņemta, no mums slēpjot spoku!
Es neko neslēpju. Tā ir tikai teorija.
- Ei, tētis un Dija saderinājās! - Kas?
Tātad Dons ir īstais slepkava
un cenšas apvainot neievainojamo, runājošo suni?
-"Velns", vai ne? - Nē! Tas nav loģiski!
Ja Dons vēlētos apvainot Skrapiju, kāpēc vispirms apvainot raganas,
tad sievietes kopumā?
Esmu sērijveida slepkava.
Neaizdomājos. Veln...
Pirms saki "velns", varu izskaidrot.
Dons neiegalvoja kareivjiem, ka esmu vainīgs,
līdz bija miruši kriminālisti.
Tad ar Tēvoci Skubiju bēgām.
Kareivji slepkavībās vainoja raganas un sievietes,
lai kāds viņus nesaistītu ar slepeno projektu.
Viens jautājums - kas ir Tēvocis Skubijs?
Tur tā lieta - viņa seju neredzēju.
Par to pat neiedomājos, jo esmu suns.
Es redzu ar savu degunu.
Jā, skaidrs. Protams.
Velma, vājprāts. Skrapijs ir slepkava.
- Kāpēc tici? - Jo esmu bijusi viņa pozīcijā.
Man neticēja, kad teicu, ka mammu nolaupīja
vai ka nenogalināju Brendu.
- Labi. - Jūsu zināšanai,
es tevi dzirdu - esmu suns.
Tātad Donu nošķirsim no sargiem,
liksim atzīties slepkavībā, pateikt, kur ir Skubijs.
Skrapijs ir neievainojams. Kāpēc uzreiz negrābt Donu?
Jo Dona sargi bruņojušies ar manu vienīgo vājību - putekļsūcējiem.
Protams. Tātad mamma saderinājusies,
tāpēc, šķiet, varēsim nošķirt Donu ar vienīgo, kas patīk sociopātiem -
- ar vecpuišu ballīti. - Viljamam?
Nē, ne ar Viljama. Ar tēta.
Liksim beidzot bildināt Sofiju.
Drīkstu nākt? Dievinu bildinājumus.
divu mīļāko lietu dēļ -
romantika un sacensības par "patīk" soctīklos.
Patiesībā vajag, lai tu
- paliktu te ar mani. - Kas? Kāpēc?
Gadījumam, ja Velma dara ko dumju, piemēram, izdod mani sargiem.
Suņi sajūt enerģiju. Jūs abas mani satraucat.
- Saprotu. Maksimums, stunda. - Velma, pag! Īsti nezinu...
- Neuztraucies, tev viss būs labi. - O, jā, noteikti.
Ja viņa atgriezīsies laikus.
Tu man rādījies?
Pietiek ar dzīvu balto sieviešu plivināšanos!
Tikai tāpēc, ka domāju, ka esmu halucinācija.
Kad sapratu, ka esmu spoks,
izlēmu Fredu padarīt par tādu vīru, kādam jābūt, pirms doties mūžībā.
Tāpēc mežā stūmi grupas vadībā,
Sakramento liki sadraudzēties ar tik gudriem, kompetentiem kā Norvils.
Bet nekas neizdevās. Tagad tēvs apprec to maigo Diju.
Esi nolādēts, Fred. Līdz ar tevi arī es.
Ja gribi mani sagatavot pasaulei,
zinu vienu, kas varētu izdoties - apskāviens.
Tas, ko teikšu, izklausīsies traki. Bet pēc mammas saderināšanās
tev ātri jābildina Sofija.
Zinu. Skaidrs, ka nevaru ļaut Viljamam tā apsteigt,
bet tikko bildināju, un viņa atteica.
Zaļu ābolu? Un konfekšu gredzenu?
- Nē! Kāpēc viņa atteica? - Tevis dēļ, Velma.
Tu man esi kļuvusi mīļa.
- Kas? - Esmu tikpat pārsteigta kā tu.
Domāju, sīkums, ka jābūt ienīstai, ļaunai pamātei.
Bet nu, pirms ieprecos šajā ģimenē, gribu zināt, ka arī tev esmu svarīga.
Gribi e-apsveikumu no bezmaksas mājaslapas?
Labi. Tātad vecpuišu ballīte.
Nē. Liku, lai Amans sastāda "emocionālu līgumu", lai paraksti.
Emocionāls līgums Velmai
"Kāpēc tik ilgi?"
Tas ir īsts? Vienmēr šķita, ka izvairies no līgumiem.
- Pirmais - nekādu rupju komentāru. - Bet tas ir mūsu stils!
Rupjš komentārs dienā derēs?
- Divi par sliktu frizūru. - Piekrītu.
Otrais. "Kad zvana Sofijas radi,"
"teiksi tikai "nevar runāt", nevis mirusi."
Man tam nav laika. "Jā" visam.
Nemetīsi tukšas limonādes bundžas uz Sofijas galvas?
- Nē. - Nesauksi par manu mīļāko?
- Nē. - Skaļi nešķaudīsi?
Neteiksi "prasta, vienkārša, neglīta"?
- Tikai, ka pieķeršu krāpjot. - Derēs.
Pēdējais. Vairs nejokosi par Sofijas jocīgo pulksteņu kolekciju.
- Jā! - Tad jā, es tevi precēšu!
Bet pirms Viljama un Dijas kāzām.
- Don, viņa teica "jā"! - Burvīgi!
Apsveicu, jo bagātais tevi vairs neapsteidz!
Apspriežam vecpuišu ballīti.
Manu vecpuiša ballīti nerīkosi.
Tev ir kokaīna dīleris?
Vecpuiša ballīte tev būs vien tad, ja plānos Velma.
Ak vai.
Piedod, ka tik ilgi, bet vecpuiša ballīte būs.
Viss labi, jo Skrapijs nav slepkava.
Kāpēc skatās uz mani kā uz vistas kāju?
Vistu kājas suņus nobendē. Baidās.
Ja manu dzīvību vairs neizmanto kā ķīlu, iešu prom.
- Lai veicas! - Dafne, neesi tāda!
Tu nebiji briesmās, jo Skrapijs ir nevainīgs!
Paldies, Velma. Saukšu tevi par prettārpu zālēm,
jo tiešām zini, kā mani nomierināt.
Apskāviens. Fred, tas bija smieklīgi. Nesmīdini.
Izmisīgi. Teicu: apskāvieni bērnus padara vājus.
Nē! Ar tēvu tagad visu laiku apskaujamies.
Jūtos ļoti pašpārliecināts.
Ziemassvētkos gribēšu tikai tīklveida krekliņu.
Tiešām? Pat ja es gribētu, ir viena problēma.
- Bet tu mani stūmi! - Tas laikam bija svarīgi.
Varbūt izmanto manu ķermeni? Ja apsēdīsi mani, varēsi apskaut.
Un tad liec staigāt pa griestiem, vajag jaunu profila bildi.
Laikam vērts mēģināt. Citi centieni nedarbojās.
Jau gribu iet mūžībā. Silvio Berluskoni ir dzērienu parādā.
Jāuzņem video, lai, kad gribu, varu izveidot spilvenus.
Kas notiek?
- Kas tikko notika? - Nu, protams!
Ja spoks ir apziņa, varbūt smadzenes divas vienlaikus nevar izturēt.
Tās pārslogo sistēmu.
Tāpēc nekad nedabūsim Bejonses-Riannas sadarbību.
Jā, tieši tā! Ja smadzenēs var būt tikai viena apziņa,
zinu, kā beidzot tevi padarīt par vīrieti, Fred.
Pag, māt, ko dari?
KRIMINĀLAIS TERAPEITS
Man to vajadzēja!
Vienmēr drošības informācija un projekta SKUBI laboratorijas
vai, vēl sliktāk, sarunas ar ģimeni.
- Tiešām. Bet kur esam? - Kur esam?
- Striptīzklubā. - Striptīzklubā?
Meita! Labākajā gadījumā tas ir dīvaini, sliktākajā - slinki.
- Tas jau darīts! - Nē, šoreiz ir citādi.
Kokteiļi, klēpja dejas, seksīga meiča izlec no kūkas...
Pag, kūka?
Sofija jau liek izciest kāzu diētu! Piedalāmies!
Aizmirstiet deju, tētuks grib kūciņu.
Skat, redzu, kā zem glazūras spīd sarkanais velvets.
- Atriebības laiks! - Sūdainais krāpējs?
Velma, ko izdarīji?
Skrapij, beidz! Mēs nācām pēc atzīšanās!
Jāuzzina, kas ir Skubijs!
Piedod, Velma! Izrādās, es esmu slepkava!
Bet tā nav mana vaina. Projekts SKUBI mani tādu padarīja!
Jājautā, kurš ir patiesais ļaundaris - viņi vai es?
Tu! Tu nokodi viņu peņus.
Labi, bet bez viņiem nebūtu manis.
Es saprotu, bet mani satriec peņu košana.
- Vai vismaz manis ir žēl? - Nemaz, jo esi
briesmonis, ne francūzis, kas zog maizi, lai pabarotu ģimeni.
Uzreiz sapratu.
Beidz čīkstēt, ļauj izbaudīt tavu sabrukumu bez morālas divdomības.
- Meitenes, aiziet! - Kas? Nē!
Nē! Beidziet!
Vai nogaliniet! Lūdzu, nogaliniet!
Dieva dēļ, lūdzu, kāds paskaidros, kas notiek?
Dabūšu kūku vai nē?
Māt, ko tu dari?
Tā vietā, lai censtos pazust,
atbrīvošos no tevis - pārņemšu tavu ķermeni!
Varēsi būt spoks, un es būšu tāds vīrietis, kādam tev jābūt!
Un tev tas patiks!
Nē, nepatiks! Es to ienīdīšu!
Jo ienīstu tevi! Vienmēr esmu ienīdis.
Tu mani vairs nekontrolēsi! Esmu vīrietis, pats savā ķermenī!
Tāpēc pazūdi!
Kāpēc smaidi?
Jo tev izdevās. Beidzot esmu gatava doties tālāk.
Ja spēj pretoties man, izdosies jebkas, Fredij.
Šodien esi vīrietis. Tāpēc paliec sveiks, mīļais princi.
Ak Dievs, kas notiek? Dedzina.
Pārtrauc to! Tā ir tava vaina, Fred!
Nu, labi, man jāizkārto kastes.
Visu saplānoji tu, Velma?
Bet tēva dienu atcerēties neizdodas?
Jā. No brīža, kad ieraudzīju Skrapiju, zināju, ka ļauns.
Pat pateicu viņam.
Viņa midzenis, izpausmes, pilna mute ar "Okama asmeņiem".
Visizšķirošākais - Skrapijs radīja neērtu sajūtu.
Lai tiktu prom, bija jāpanāk, lai uzticas.
- Tad iesaistījos es. - Dafne? Kā?
Kā? Viegli.
Velma tēloja noģībšanu, lai man izstāstītu, kas notiek.
Kad radās vecpuišu ballītes plāns, mans darbs bija apšaubīt,
lai viņa varētu pierādīt, ka uzticas Skrapijam.
Tagad tev atlika pateikt "velns",
pirms policija tevi iebāž cietumā.
Tā tev šķiet, Velma. Man iekšienē ir draugi.
Lai kā gribi izbaudīt manu sabrukumu, tas nenotiks.
Jā, tagad iešu cietumā, bet drīz redzēsi,
ka viss no nolaupīšanas līdz Dona konfrontācijai bija māņu kustība,
lai dabūtu visu, ko vajag, aizbēgtu ar tēvoci Skubiju uz visiem laikiem.
Velns...
Vai arī man teikt "Snapī, dapī, dū"?
Veči, ierados uz vecpuišu ballīti.
O, kūka! Jauki.
Redzu, ātri atradāt vietu. Kurš saka, ka līķi jau par sliktu?
Saki Skrapijam, ka ar nelielu darbu
man nebūs problēmu viņa smadzenes pārvietot vienā no meitenēm.
Tulkoja: Anita Baumane Iyuno