Tidigare...
Ja! Jag vill gifta mig med dig!
Men innan William och Diya gifter sig.
Du kan använda min kropp. Ta över den och krama honom.
Vad är det som händer?
Är du dr Edna Perdue fast i Daphnes kropp?
- Du låter precis som Daphne. - Jag har hennes stämband.
I mina öron låter jag som mig själv.
Det enda du kan göra nu är att säga "åh, jäklar"
innan polisen burar in dig.
Tror du ja, Velma. Jag har vänner på insidan.
Hälsa Scrappy att med lite jobb
så blir det inga problem att sätta in hans hjärna i en av flickorna.
Sluta leta efter mig annars dör din familj.
Jag hörde röster.
Jagar pressen dig också för att se om William och jag har bestämt datum?
- Varför är alla så intresserade? - Mamma, Onkel Scoobi var här!
Vem är det? Tant Marshas make?
Han får ingen plus en, han är hennes plus en. Vänta, Onkel Scoobi?
Fort! Kolla att vi är ensamma!
Vad gör man när den man letar efter hotar att döda ens familj
om man inte slutar leta?
Man samlar allt sitt mod och... Jag ger upp. För farligt.
Smart. Vi kommer ofta fram till samma sak i våra utredningar.
Men Scrappy sa att han tänkte rymma med Onkel Scoobi.
Enda sättet att förhindra det är att hitta Onkel Scoobi.
Scoobi, var är du?
Men ingen i armén hjälper dig, Don.
Dina överordnade mörkar allt om Scrappy och Onkel Scoobi.
Vårt lämpligt tajmade nyhetsteam har just bekräftat
att gårdagskvällens attack mot Nana's Nipples
orsakades av en väderballong.
Don, jag fattar. Det enda jag nånsin har gett upp
är att lyssna på killar prata om kvinnliga regissörer.
Onkel Scoobi kommer förmodligen att få ut Scrappy ur fängelset
och komma undan och det finns inget vi kan göra.
Om du fortfarande vill lösa fallet, finns det en sak du inte provat.
- Och säg inte... - Kokain som Sherlock Holmes!
- Har du det? - Nej. Manifestering!
Fråga universum så hjälper hon dig att lösa det.
Även om jag trodde på det, så klarar universum knappt av
av få en stjärnbild att se ut som en sked.
Så ursäkta om jag betvivlar dess förmåga att hjälpa mig.
Velma! Goda nyheter!
Vi ska ha ett dubbelbröllop hemma hos Fred om en vecka!
- Otroligt! - Jag sa ju att hon skulle bli glad!
Nej, jag tycker att ni begår ett stort misstag.
Och jag är förbluffad för att manifesteringen funkade.
Nu kan jag utreda vidare!
Jag är i Jones herrgård där förberedelserna är igång
inför bröllopet mellan magnaten William Jones
och Diya Dinkley, kvinnan som Williams första fru kidnappade.
Och inte nog med det! Det är ett dubbelbröllop!
De lokala nollorna Aman Dinkley och Sophie Vembryrsig gifter sig också!
Varför ett dubbelbröllop?
Våra idiotfästmän bråkade om vem som skulle gifta sig först.
Det här var enklare.
Men jag sa ja till dubbelbröllopet först.
Vi får väl se vem fullbordar sitt äktenskap först.
Ingen är snabbare än mig på det.
Underbart. Men William, jag har hört att all mediabevakning
har fått din bolagsstyrelse att förbjuda Fred som din bestman.
Ja. De ville ha nån mindre benägen att skämma ut företaget i TV.
Och den här pruttmaskinen med fluga var tillgänglig.
Va? Hur skulle jag skämma ut företaget?
Sen jag slet ut mors själ ur min kropp
och förvisade henne till helvetet har jag aldrig känt mig mognare!
För att du sa det där i direktsändning
så föll aktiepriset till tre cent!
Du behöver i alla fall inte oroa dig för att Velma ska skämma ut dig.
Så, Velma...
- Var är Velma? - Ingen aning.
Men hon gläds inte över bröllopet. Jag menar, det gör hon visst.
Ursäkta! På väg fram! Men inte för att jag bedriver en utredning!
Jäklar, Velma! Duvor. Tigrar.
Elton John. Bröllopet kommer att bli helt galet!
Tycker du att det här är galet, vänta tills du hör min plan!
Vill du att dr Perdue ska byta ut våra hjärnor?
Galet, jag vet.
Men det är att du manifesterade en lösning som funkade också.
Alltså är det du som ligger bakom den här idén, inte jag.
- Är hjärnväxling en lösning? - Onkel Scoobi övervakar mig.
Om jag är i din kropp
så kan jag utreda fallet utan att han vet och dödar min familj.
Nja, Velma. Går dr Perdue verkligen med på det?
- Hon har regler om såna saker. - Jo, men hon är inte ens här.
Med alla arbetare och journalister här, gömmer hon sig nog.
- Vad gör vi nu? - Finns det journalister här?
Både legitima och från kabel-TV.
Jag skulle ha gjort en TV-intervju med min familj nu.
Om vi byter kroppar, får jag vara med i tablå-TV?
- Innan det försvinner för alltid. - Antar det...?
Det var för nära ögat. Vad gör de här nere?
Ingen får veta att jag har er.
- Hej, mormor! - Herregud! Det är ju jag!
- Vad gör ni här? - Kommer med en inflyttningspresent.
Men varför har du de snygga tjejernas kroppar?
De flesta mormödrar har bara typ en problematisk porslinsfigur!
Jag har dem för att jag omsorgsfullt har reparerat dem åt Lola
och de andra hjärnorna som en överraskning. Överraskad?
Ska jag få tillbaka min kropp? Gud, vad sex!
Jag menar: Underbart, jag kan återgå till mitt gamla sex.
Jag menar liv. Varför säger jag sex hela tiden? Förlåt.
Nej! Ingen får veta innan jag hittat ett säkrare gömställe.
Om folk ser nån av er hjärnor i sina kroppar, så börjar de ställa frågor.
Absolut. Men kan du inte sätta tillbaka Lolas hjärna i typ en timme?
- Hör ni! - Tio minuter! Vi bönfaller dig!
- Fred? - Hej! Välkomna till Crystal Cove.
Hur var flygresan från era skatteparadis?
Lång! Var är vår bil?
Vi har folk att skrika på i telefon.
Far skaffade den här vagnen till bröllopet.
Jag tänkte att de sex timmarna hem till mig
skulle räcka för att övertyga er om att jag har mognat
och kan vara fars bestman.
Varför lugnar de inte ner sig?
Precis som alla andra så respekterar de inte dig, Fred.
Du kan inte bara härma ljudet av en piska.
- Du måste slå med den. Mitt ansikte! - Herregud!
Ledsen! Hur kan jag gottgöra dig?
- Du kan göra om det. - Det hade din mor gjort.
Wow, Daphne. Att vara du är ännu coolare än jag trodde.
Kolla hur långa mina steg är. Jag lär bli tidig till allt.
Och din låga tyngdpunkt är otrolig!
Men varför är dina fickor fulla av choklad?
Varför är inte dina det? Vi har en mördarhund bland oss!
Som tur är, vill alla hjälpa snygga människor.
Nu blir det lättare att fånga Onkel Scoobi innan de kommer på mig. Kom!
Tror du det är enklare att vara snygg?
Det krävs sanerare för att rensa upp kommentarerna på mina sociala medier!
Ändå enklare än att vara jag!
Jag är smart, bedårande och kvick utan att överdriva
men jag fick ta fast en seriemördare för att bli poppis.
- Allt är utseendebaserat. - Okej.
Skönhet löser alla problem.
Nu kommer du inte undan, Onkel Scoobi.
- Bibliotekskort. - Oj, jag har inget.
Eller funkar ett kort för Jennifer Lopez fuktkrämsbibliotek här?
Nej. Men du är så söt att du bara kan ta böckerna.
- Jag litar på dig. - Inte det minsta förvånande.
Men min vän Velma fick lämna 500 dollar i pant.
Hon bränner upp böcker av sexistiska manliga författare, alltså de flesta.
- Medan jag verkar trevlig och snygg? - Javisst!
Du lånar ju komplicerade böcker åt din far eller pojkvän.
- Så gulligt. - Nej, de är till mig.
Och du är rolig. För att vara attraktiv.
- Tack. - Ingen orsak.
- Ska vi ta en kaffe? - Nej, tack.
Subba.
- Jag är här för intervjun. - Det är för sent.
Tror inte att det där leendet kan göra nåt åt saken.
Det har det alltid gjort.
Snälla, snälla lägg tillbaka mig i min kropp i tio minuter.
- Snälla, snälla, snälla... - Okej då.
HAR DU SETT DEN HÄR PERSONEN RING 555-0108
DU MÖRDAR MITT HJÄRTA
Usch!
Ursäkta, kan du hålla tigrarna borta från Elton John?
För din skull? Nej.
Tjena!
Velma! Vem sa att du fick byta ut duvorna i presentpåsarna
mot ett halsband som det står "själsfränder" på?
Alla djurvänner. Och jag tycker att halsbanden är fina.
Jaha. Om Daphne gillar dem så är de väl inte så hemska.
Ja. Jag älskar till och med potatissäcken hon har på sig.
- Så folk ska sluta ragga på mig. - Osis!
- För det ser också jättebra ut. - Tycker du?
Du kanske borde byta om till klänningen.
Daphne, jag är skyldig dig en ursäkt.
Jag såg inga nackdelar med att vara snygg.
Men jag har bara blivit trakasserad och mer underskattad än vanligt
och har inte kommit närmare att hitta Onkel Scoobi.
Det är okej. Jag missbedömde nog också hur det är att vara du.
Nu byter vi tillbaka hjärnor
och enas om att alla kvinnor får tampas med irriterande skit.
Därför sa jag åt dig att hålla tigern borta från Elton John, idiot!
Tänk att jag ska få min kropp tillbaka.
Jag längtar efter att känna solen i ansiktet
när jag spyr på en musikfestival.
Visst, men inte i dag. Nu ska vi bara testköra i 20 minuter.
Är du beredd?
Herregud! Jag hade glömt hur snygg jag var!
Snyggast av alla.
- Tycker du jag är snyggast? - Javisst!
Så vad fan glor du på Brenda för då?
Va? Nej, det här är väl du?
Det där är Brenda! Trodde du att jag var Brenda hela tiden?
Lola, kom tillbaka! Förlåt! Jag har snyggingblindhet!
- Vem är Onkel Scoobi? - Hallå där.
Har du nånsin scoutats som modell på ett köpcentrum?
Prata inte med henne! Och varför står du här utan mitt tillstånd?
Du ska slingra dig som en snigel, slemhög!
Förlåt, Daph. Vet inte hur han kom ut ur sin bur.
Att äckliga män stöter på en är det enda jag inte saknar
med att vara snygg. Vi vet inte om vi vill ha våra kroppar tillbaka.
Era kroppar? Vad pratar ni om?
Säg inte det till nån, men Lola sa att Norvilles mormor har dem.
Har dr Perdue era kroppar? De var ju på projekt Scoobi.
Herregud, jag har det!
Lola, kom tillbaka!
Det är kört, dr Perdue. Jag vet att du är Onkel Scoobi.
- Nej, Daphne. - Jag är Velma.
Daphne och jag bytte kroppar.
Så det var det som ni idioter gjorde här nere.
- Bäst att det inte ledde till fars! - Det ledde till att jag löste fallet.
Du har de snygga tjejernas kroppar. Du stal dem från projekt Scoobi
när Scrappy distraherade Don och mig! Nu ska du använda dem för att fly!
Korrekt. Men än en gång, jag är inte Onkel Scoobi.
Vem är det då? Säg, annars säger jag till armén var du är.
Okej. Det började när jag lämnade mentalsjukhuset i Daphnes kropp.
Onkel Scoobi förstod att jag var i livet och gav mig ett erbjudande.
Om jag hjälpte dem fly, skulle jag få en kropp att börja om i.
Efter 30 år av att gömma mig, kunde jag inte tacka nej.
Du har en hjärnväxlingsmaskin. Du kan byta kropp varje dag.
Förvisso, men hjärnornas kroppar troddes vara döda.
- Ingen skulle leta efter dem. - Men hjärnorna lever ju.
Jag är ledsen, Velma. Som miljökostnaderna
för billigt rött kött, har jag förlikat mig med det.
Och jag sa åt dig att sluta med din utredning, Velma.
Jag är inte Velma, utan Daphne. Mitt stjärntecken är... skyrren?
Lägg ner. Jag vet att ni bytte tillbaka när Velma gjorde motstånd.
Va? Herregud!
Du dödade Daphne! Nu ska du döda mig!
- Nej, sluta snoka bara! - Nej!
Släpp mig, sa jag! Sluta! Du kommer inte undan med det här.
Nu har du skaffat en mäktig fiende.
Nej, stäng inte dörren! Jag är mörkrädd! Vänta! Åh, nej!
Daphne?
Vad händer? Är jag i himlen? Är jag själv här?
Det förvånar mig inte, men ändå. - Daphne! Hjälp!
Bröllopet drar strax igång. Jag är här live med de två brudgummarna.
Är ni nervösa? Kalla fötter?
Känns det konstigt att alla vet att ni ska ha sex i kväll?
Nej, det är bra.
Nerverna överskuggas av stoltheten över att ha min son som bestman.
Tänk att du hade det som krävdes för att imponera på styrelsen, Fred.
Jag är som en navel. De senaste dagarna har jag hittat
saker i mig som du inte ens kan föreställa dig.
Härligt med bröllop!
Idioterna vet inte hur eländigt livet kommer att bli än.
Det är nåt som inte stämmer. Jag känner det i magen.
Hemmagjord kombucha har den effekten.
Nej, det är nåt annat.
Börjar det nu? Har man fått se klänningarna?
Är Velma här? Hon skulle sköta elefanterna.
Jag såg henne för en halvtimme sen när hon skrev om mina löften.
Men nu, på det viktigaste ögonblicket så är hon borta?
Vänta... Herregud!
Hon hatar mig fortfarande och vill förstöra mitt bröllop!
Det kan hon glömma. Bröllopet är avblåst!
Sophie, vänta!
Åh, nej.
Vänta, vad hände med dammsugarna?
Scrappy Dappy Dö!
Vad menar du med att jag inte gillar dig? Du är en hjärna i en burk.
Jag är galen i dig. I ditt riktiga jag.
Det är som att älska en present men inte presentpappret.
- Norville! - Det lät fel.
Men om nån som är så enveten som min mormor
kan göra plats i sitt hjärta för mig, kan jag göra detsamma
för din kropp och inte Brendas.
- Det lät också fel. - Sluta prata, Norville.
Mormor, vad gör du här? Varför har du den där skon?
Det är samma sort som den som flög på Velma hade.
- Jag vet, jag hjälper Onkel Scoobi. - Va?
Skorna låter Scrappy veta var de är.
Scrappy får upp vittringen när Onkel Scoobi behöver ses.
Eller i det här fallet, rymma.
Har Scrappy rymt?
Hjälp! Ta mig härifrån!
Eller ge mig lösenordet till wifin så jag kan sms:a nån!
Det där kommer bara att bli fel! Hjälp! Daphne! Hjälp!
Va? Velma?
Velma! Åh, nej! Håll ut!
Jag vill inte dö! Jag vill motbevisa läkarna och bli gammal!
Nej!
Velma! Det är okej. Du lever.
Daphne, du räddade mig. Men hur?
Det här låter säkert knäppt, men jag hörde dig skrika i mitt huvud.
Och inte som när jag tänker på att klippa luggen.
- Jag hörde dig verkligen skrika. - Det är inte alls knäppt.
När du var i din burk så hörde jag dig.
Men jag sa inget för det lät inte klokt.
- Vi kanske ändå är själsfränder. - Tack.
Men det tog lång tid för dig att fatta. Typisk oxe.
- Utmana inte ödet. - Jag vet.
Men du får tacka månen i Vattumannen att jag älskar dig så.
- Vänta. Älskar du mig, Daphne? - Ja.
Tack, men jag menade inte det som att jag inser att du älskar mig,
utan som att jag nu inser vem Onkel Scoobi är! Kom!
Stå still, Onkel Scoobi!
- Jag var säker på att de var här. - Velma!
Lugn, Daphne. De kommer inte att göra nåt.
- Det ska jag visst! - Nej.
- Det känns som att de ska! - Okej, gör det då.
- Va? - Gör det.
De kommer undan!
Amber.
Jag visste att jag skulle lita på magkänslan.
Det kanske ändå var kombuchan.
Tog du fast Onkel Scoobi, Velma? Men hur?
Två ord: Kärlek och lusta.
När Onkel Scoobi anföll mig på kyrkogården
kunde de ha dödat mig och stoppat min utredning.
Varför gjorde de inte det? De måste bry sig om mig på nåt sätt.
Okej, visst. Men kom till det där med lustan nu.
Javisst, förlåt. Den mest förbryllande frågan om Onkel Scoobi
är varför den höll sin identitet dold för alla i projekt Scoobi.
Det gick inte ihop. Tills jag tillbringade 48 timmar
i en mer konventionellt snygg tjejs kropp
och insåg att det kan vara en nackdel.
Så Onkel Scoobi är snygg och älskar dig? Är det Jesus?
Nej, Fred. Den jag just hindrade från att fly med Scrappy är...
- Sophie! - Vänta!
Så du får lov att vara medhjälpare till flera mord
men jag får inte parkera på handikappsplats?
Ja, pappa. Och det är fullt rumligt.
För det finns inget simplare än en ond styvmamma.
- Nå, hur skötte jag mig? - Högsta betyg, som vanligt.
Jag fick maskera mig, som du sa.
Som en ung, snygg kvinna i armén tog ingen mer på allvar.
Och jag fick det sämsta jobbet de hade.
Chef på Spooner's för att övervaka snokande barn åt projekt Scoobi.
Det var slitsamt, otacksamt arbete.
Enda glädjen var att se videor på hundar som pratar med knappar.
Varför. Brownie. Lever.
Åh, vad gulligt!
Men sen ingrep ödet.
Innan mamma kidnappades, såg du henne läsa dr Perdues journaler
och insåg att forskningen kunde användas
för att skapa en talande hund som ungdomarna skulle älska!
Kan jag få beställa?
Men då jag är snygg, ville de bara diskutera det över middag och dans.
Så jag kom i hundtränardräkt. När de inte såg ansiktet eller kroppen
neutraliserades deras objektifiering och de tog mig på allvar.
Som när skolan tvingar tjejerna att skyla axlarna i skolan
i stället för att göra manliga lärare mognare.
När jobbet på Scrappy började, fortsatte jag dölja min identitet.
Alla antog att jag var man och kallade mig Onkel Scoobi.
Men Scrappy var ett monster.
När han började döda alla, fruktade mina överordnade för sina liv.
De förnekade all inblandning i projektet och övergav mig.
Det är bara du och jag nu, onkel Scoob.
Om du inte också förråder mig.
Scrappy var ju oövervinnlig så jag fruktade också för mitt liv
och hjälpte honom att mörklägga morden.
Det värsta var att för att hindra att Scrappy skulle döda min familj
så var jag tvungen att rymma med Scrappy för alltid.
Det gjorde du när dr Perdue lämnade mentalsjukhuset i Daphnes kropp.
Dr Perdue lever och är iDaphne! - Det stämmer.
Jag skuggade henne och när hon var åter i sin kropp,
erbjöd jag henne en tonårskropp om hon hjälpte Scrappy och mig att fly.
Varför inte bara döda Scrappy när hans hjärna var i en snygg tjej?
Han skulle kunna känna av min nervositet och döda min familj.
Så snälla, Velma, för allas säkerhet, inklusive din egen...
- Låt mig fly med Scrappy. - Det är nog inte möjligt.
Jag ångrade mig om att hjälpa dig
och satte tillbaka hjärnorna i sina kroppar.
- Ni minns väl Lola? - Det är Krista, idiot!
Nej, ta ut dem igen!
När Scrappy kommer och ser att kropparna är borta
så förstår han att nåt är fel och...
Jag ska ta dem!
Åh, nej! Han går mot bolagsstyrelsen! Spring!
Det är bara jag som får fylla era hjärtan med skräck!
- Dö! - För sent.
- Ni! - Herregud! Han ser oss.
Nej, Scrappy! Fortsätt döda de andra!
- Vad ska vi göra? - Kom!
- Don! Vad gör du här? - Räddar er! Kom nu!
Jag har beordrat ett raketanfall.
Jag har er!
Fan! Varför är huset så stort?
- Velma, klättra upp först. - Så du kan kika under min kjol?
Glöm det, det var min plan. Och det är min enda chans att döda honom.
Så stick nu.
Velma. Nej!
Döda mig?
Hur då? Ska du få mig att skratta ihjäl mig?
Nej. Det här är sista lördagsmorgonen du sabbar!
Ät choklad! Åh, nej!
Daphne, du bytte ut min choklad mot minimorötter!
Gud, förlåt! Choklad ger mig utslag.
Jag lever. Är alla okej?
Nej. Att Scrappy dödade styrelsen har knäckt mig, Daphne.
- De skulle göra mig till VD. - Va?
En nära döden-upplevelse
fyller alla med en anda av förlåtelse. Inte sant, Lola?
Nej! Du kommer att önska att du hade dött i kraschen! Herregud!
Scrappy! Nej!
Det finns bara en sak kvar att göra. Spring!
- Det är okej, jag kommer! - Velma?
Vad händer?
- Han är död. Men hur då? - Han verkar ha blivit besatt.
Det blev han också.
Av mig.
- Velma, du är död! - Ja.
Och jag antar att... spöken finns på riktigt.
Text: Pablo Diaz Bernal Iyuno
Ledsen, Velma. Jag har gjort allt jag kan men inte återuppliva din kropp.
Jag kunde inte heller ta bort din "Cuomo Fauci 2022"-tatuering.
Fan! Vad gör jag nu?
Ska jag gå in i ljuset och hoppas på att bli bedömd på mina handlingar
och inte memen som jag har gillat?
Nej, det måste finnas nåt vi kan göra.
Sluta, mamma. Det är okej. Jag ska inte nånstans.
Jag är hellre ett spöke i en värld full av människorna jag älskar
än att behöva kallprata med mina morföräldrar. Jag kräks.
Det lät inte lika romantiskt som det var meningen.
Det var visst romantiskt.
Och vem vet, du kanske träffar andra coola spöken.
Andra spöken? Det hade jag inte tänkt på.
Du gör rätt i att vara rädd. Vilsna själar är elaka.
Men enligt den här, kan jag nog rädda tillbaka dig på Halloween.
- Halloween?! - Om jag hittar en besvärjelse...
...som funkar och om ingen ond ande släpar med dig till helvetet.
Vänta, va?!