Serija sadržava stvarne slike samoubojstava
koje mogu djelovati uznemirujuće.
Trebate li pomoć,
posjetite www.wannatalkaboutit.com
NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
DELHI, INDIJA
Smrt je svima predodređena.
Kako i kada, nitko ne zna.
Pad s planine?
Smrt u snu ili smrt od utapanja?
U bilo kakvom obliku, smrt nas sve čeka.
To je Božja volja.
Čak ni ja ne znam kako ću umrijeti.
Jer naposljetku sve izblijedi.
Ovdje sam se doselio 1997. godine, poslije odlaska u mirovinu.
Grad tada nije bio toliko naseljen.
Danas je prenaseljen.
Obitelj sam upoznao čim sam stigao.
Našu smo kuću zajednički izgradili 1997.
GURCHARAN SINGH SUSJED
Kao susjedi smo se izvrsno slagali.
Sad su ostale samo ruševine.
1. SRPNJA 2018.
Trgovinu bi obično otvarali između 5 i 5,30 h.
Tada bi mljekar dostavljao mlijeko.
Toga dana nisu otvorili trgovinu.
Oko 7 h izišla sam na balkon
i vidjela da se netko raspituje za mlijeko.
Pitala sam se zašto kasne s otvaranjem.
Nitko se nije javljao na telefon.
To je bilo prilično neobično
pa sam sišao da provjerim što se događa.
Pokucao sam na vrata i shvatio da iznutra nisu zaključana.
Gurnuo sam ih i otvorila su se.
U tom sam se trenutku uspaničio.
Popeo sam se na kat…
Moja majka je stara i ima lak san.
SUSJED
Tog je jutra izišla da se prošeće,
no s ulice se vratila vrišteći.
Još sam bio pospan jer sam tu noć radio.
Tako bunovan, uletio sam u njihovu kuću.
Stajao sam ondje par minuta, pitajući se sanjam li.
Rekao sam sinu da mi donese telefon i nazvao policijski dispečerski centar.
Oko 7,35 nazvali su me iz policijske postaje u Burariju
zbog samoubojstva koje se dogodilo u mom okrugu.
NAČELNIK POLICIJSKE POSTAJE
I ja sam odrastao na istom području, u Sant Nagaru.
Prije nego što sam postao policajac, bio sam njihov susjed.
Nadređeni su me zamolili da odem onamo i provjerim.
Čim sam ušao u ulicu,
ugledao sam muškarce i žene
kako histerično plačući izlaze iz kuće.
Kad sam se popeo na kat, ugledao sam…
devet osoba koje su visjele sa željezne rešetke na stropu.
Deseta, žena, visjela je nasuprot njih.
Njihovu sam majku pronašao u drugoj sobi, ležala je na podu, pored kreveta.
Čuo sam njihova psa, bio je vezan na krovu i nije prestajao lajati.
Cijeli me prizor podsjetio na stablo bengalske smokve.
Poput ovješenih grana tog stabla.
Svi su visjeli na šarenim, platnenim trakama.
POLICIJSKA POSTAJA, BURARI
Halo. Da?
U postaji sam.
Snimaju dokumentarac o mom slučaju, zauzet sam snimanjem.
U redu.
To je nešto što mi se urezalo u sjećanje
i dok sam živ neću to zaboraviti.
NAČELNIK POSTAJE
Rano ujutro bio sam u postaji
jer sam prethodno radio noćnu smjenu.
Dežurnom sam policajcu rekao da sam umoran i da se moram odmoriti.
Probudio me u panici: „Gospodine, ovo je veoma važno.”
Probudio sam se.
Rajeev je bio na telefonu i bio je izvan sebe.
„Svi vise“, rekao je.
„Koliko ih je?” pitam. „Ne mogu ih izbrojiti”, kaže on.
Kako netko u tom stanju može brojiti „1, 2, 3, 4, 5, 6…”?
„Vise u nizu”, rekao je.
Rekao sam mu da nikog ne pušta u kuću.
„Ostani tu, dolazim.”
Svi smo pojurili na mjesto zločina.
Još sam stavljao remen u hlače dok sam uskakao u auto.
Dobro se sjećam ulaska na mjesto zločina.
Svi vise.
S povezima na očima. Vezanih ruku.
Djeca i ljudi između 12 i 80 godina.
Mislim da takav prizor nikad nisam vidio čak ni u filmu.
Mislim da nitko nikad u životu nije vidio takav prizor.
Važno je istaknuti da je to bila obitelj,
i to ne atipična obitelj, pazite,
HIP
već vrlo tipična obitelj.
Pod istim su krovom živjele tri generacije.
Djedovi i bake, roditelji i djeca.
A u zajedničkoj obitelji, zapravo svatko ima određene dužnosti
i svi se pridržavaju nekih pravila.
Svi su obrazovani.
KIRURG I PISAC
Svi su vrlo sposobni članovi društva.
Ljudi u najboljim godinama.
To je uistinu bilo nevjerojatno.
Prvo što ćete se zapitati jest „zašto”.
Zašto se to dogodilo? To sve zanima.
No odgovor nije jednostavan, vrlo je složen.
Naravno, ne znamo što se događa s našim susjedima,
a pogotovo ne znamo što se događa u našoj četvrti.
No svako malo dogodi se nešto
što potrese i najneosjetljivije.
NOVINARKA
Jednostavno vas zaprepasti.
Kad bi netko želio počiniti takvo masovno ubojstvo,
ubiti jedanaestero ljudi, trebao bi barem,
pod pretpostavkom da dvoje kontrolira jednu žrtvu,
za to bi trebao bar 20 do 30 ljudi.
No mjesto zločina ne ukazuje na išta slično.
Još su na sebi imali nakit, dakle, nema naznaka pljačke.
A ako je uistinu bilo samoubojstvo, zašto su imali poveze na očima i bili vezani?
Što se točno dogodilo?
Je li netko sve potrovao i onda objesio?
Nakon što su ih ubili, mogli su sve inscenirati da izgleda kao samoubojstvo.
Bilo je jutro.
INSPEKTOR
Već je 50, 60 ljudi došlo po mlijeko.
Njihovi redovni kupci.
Proširili su vijesti, razbuktale su se poput požara.
Glavni ministar Delhija, Shri Arvind Kejriwal,
želi na licu mjesta procijeniti situaciju.
GLAVNI MINISTAR DELHIJA
Što je uzrok smrti jedanaestero ljudi? Je li riječ o ubojstvu ili samoubojstvu?
Prioritet nam je bio osigurati mjesto zločina.
Svi su naši policajci kontrolirali gomilu.
Postavili smo barikade,
no ljudi su se penjali na krovove
ne bi li bolje vidjeli što se događa.
Zavladala je sveopća znatiželja.
Svi su se tiskali po prozorima i terasama, nadajući se da će nešto vidjeti.
Tada me nazvao jedan od mojih izvora.
Obavijestio me
da je 11 ljudi pronađeno mrtvo u svojoj kući.
I da su ubijeni.
To je svakako bila važna vijest u gradu poput Delhija.
Zašto se to dogodilo? Kako? Tko je to učinio? Zašto?
Kažu da su novinari koji izvještavaju o zločinima lišeni emocija,
baš kao i policajci
koji se svaki dan susreću s nesrećama i truplima.
Emocionalno otupe.
Vjerujem da je to djelomično točno.
No tog dana, uznemirilo me kad sam čuo
POSEBNI DOPISNIK
da je cijela obitelj nađena mrtva.
Otkad pišem o zločinima
nisam naišao na takav slučaj.
Zato sam bio uvjeren da je riječ o lažnim vijestima.
Očajnički sam pokušavao dobiti više informacija,
no nitko nije odgovarao na pozive zbog važnosti slučaja.
U međuvremenu sam razgovarao sa svojim izvorom iz policije.
Potvrdio je priču.
Bio sam prvi koji je izvijestio o slučaju.
Prvi koji sam slučaj predstavio svijetu.
Moj se tweet prosljeđivao brzinom munje.
Sve medijske kuće pohrlile su u Burari.
Jedanaest trupala pronađeno je obješeno u kući u Burariju.
Sedam žena i četvorica muškaraca…
Do 8,30 sve su medijske kuće bile na mjestu događaja.
Delhijska policija još nikad nije imala slučaj
u kojem je 11 trupala pronađeno u istoj kući.
To je bio početak utrke.
Vladala je velika napetost. Svi su htjeli prvi objaviti vijesti.
Policija je blokirala pristup pa smo zapeli u gomili.
Na temelju glasina pokušavali smo dokučiti što se doista dogodilo.
Iza mene vidite više policijske službenike
koji se još nalaze ovdje.
Nalazimo se na vrhu, pa možete vidjeti kako sve izgleda odozgo.
Tada smo dobili videosnimku
mjesta zločina snimljenu tog jutra.
Policija je stigla između 7,35 i 7,40.
Snimka je dotad već bila na internetu.
Snimio ju je netko od prisutnih i postala je viralna.
Primio sam je na jednoj od svojih grupa na WhatsAppu.
Bila je jezivo zastrašujuća.
Uistinu užasna.
Snimka je trajala gotovo dvije minute.
Na njoj se ne vidi nitko iz policije.
Snimka je postala viralna.
Zabranili smo da je itko emitira
na svom kanalu
jer je surova i vrlo uznemirujuća.
Ono što smo vidjeli sve nas je potreslo.
Nismo mogli vjerovati da se takvo što može dogoditi.
Zahvaljujući snimci, nismo trebali daljnju potvrdu.
Ona nam je potvrdila vijesti.
Donosimo vijesti o užasnom događaju
u kojem je 11 članova iste obitelji,
sedam žena i 4 muškarca,
pronađeno mrtvo u kući na području Burarija…
Jedanaest članova obitelji…
Nevjerojatne vijesti iz Burarija u Delhiju…
Jedanaest trupala nađeno je…
…policija je zaprimila poziv…
Jedanaest ljudi je mrtvo…
Ekskluzivne vijesti…
Nakon što su su objavljene fotografije i snimka,
vijesti su naglo dobile na težini.
POSEBNI DOPISNIK
Kad ste gledali snimku, činilo se da su ubijeni.
Kako bi to mogli napraviti sami sebi?
Javnost nije mogla vjerovati u to i dolazilo je sve više ljudi.
U takvim slučajevima moramo se ponašati odgovorno.
Morate biti vrlo sigurni u ono o čemu izvještavate.
Čak i mala pogreška može prerasti u golemo remećenja reda i zakona.
U takvim se situacijama ljudi uzbude
i brzo postanu destruktivni.
Zbog jedne riječi sve može izmaknuti kontroli.
Rulja se mora smiriti da ne dođe do nemira.
Protudržavni elementi na taj se način eksponiraju.
Policija će uskoro dati izjavu.
Viši policijski dužnosnici stigli su za otprilike jedan sat.
Zasad ne isključujemo nijednu mogućnost.
Slučaj istražujemo iz svih mogućih kutova.
U ovom se trenutku prikupljaju dokazi,
a na poprište također stiže
i ekipa forenzičara.
Do 9,30 ondje se okupio cijeli forenzički tim.
Biolozi, fizičari, kemičari.
Forenzički fotografi, svi koje smo ondje željeli.
Svi stručnjaci.
Svi su isto reagirali: „Što je ovo?”
„Što je ovo?”
Iz prizemlja smo se penjali na kat
i ugledali trupla.
FORENZIČKI FOTOGRAF
Prva je reakcija bila: „Gospode Bože”.
Nismo mogli vjerovati.
Bilo je vrlo iznenađujuće i stvarno.
Ondje su bili i odrasli i djeca.
To je bilo teško razumjeti.
Tri generacije iste obitelji, vise.
Naš se fotografski tim prihvatio posla
i snimili su baš sve.
Nismo htjeli izostaviti ni najmanju pojedinost.
Označili smo trupla.
Jedan, dva, tri… serijskim brojevima.
Označavanje trupala uistinu je bio težak zadatak.
Micala su se dok smo radili.
Morali smo biti vrlo pažljivi.
Ondje nije bilo ni nalik tipičnom mjestu zločina.
Nešto nije bilo u redu.
Devet ljudi koji zajedno vise, to djeluje poput samoubojstva,
no čemu dvostruki čvorovi, povezi na očima?
To je misterij.
Uz sarije su kao omče služile i žice.
Nekima su ruke bile vezane, nekima nisu.
Ženi koja je visjela nešto dalje
noge su dodirivale tlo.
Osamdesetogodišnja majka također je bila mrtva, no u drugoj sobi.
Zašto je u tom položaju?
Ponovo ista pitanja. Samoubojstvo ili ubojstvo?
Trebalo je otkriti motiv. Zašto i kako se to dogodilo?
Nije bilo oproštajnog pisma.
Zbog svega toga ništa nismo smjeli izostaviti.
Nismo to jednostavno mogli proglasiti samoubojstvom.
Trebali smo sve moguće vrste dokaza.
S druge strane ulice primijetili smo nadzornu kameru.
Poslali smo tim koji će provjeriti snimku
od samog početka.
Od prethodne večeri,
pa sve do 7 ili 8 sati sljedećeg jutra.
Proći će svaki trenutak i ništa neće preskočiti
da isključimo mogućnost da je netko ušao u kuću
i da budemo sigurni da nitko izvana nije umiješan.
Je li riječ o masovnom ubojstvu ili masovnom samoubojstvu?
To je pitanje s kojim se bore
ne samo ljudi iz uličica Burarija,
već možda i cijela nacija.
To je njihova kuća.
Prva do nas. Odavde smo često razgovarali s njima.
Prvi smo susjedi. Bili smo bliski.
SUSJEDA
Živjeli su u velikoj slozi.
Bili su uistinu blisko povezana obitelj od 11 članova.
Bili su sjajni susjedi.
Imam sina koji je često posjećivao njihovu trgovinu
i oni su ga svi vrlo voljeli.
Često bi ih dozivao s terase.
Mom sinu mnogo nedostaju.
Bili smo susjedi, ali jako smo se voljeli.
Oni su došli iz Tohane,
bili su poljoprivrednici.
Počeli su s jednom trgovinom, a poslije otvorili i drugu,
mješovitom robom.
Lalit je prodavao panel-ploče,
dobro im je išlo.
Osam godina radio sam s Lalitom u trgovini panel-ploča.
Nikad u obitelji nisam primijetio ni najmanje nesuglasice.
Kod kuće, a i izvan nje, nitko nikad nije povisio glas.
Bili su pobožni i dvaput dnevno odlazili u hram.
Bili su velikodušni.
Kad bih zaboravio ponijeti ručak, nahranili bi me.
Bio sam poput člana obitelji.
Kad smo se doselili ovamo, postali smo obitelj.
Dijelili smo i sreću i tugu,
zajedno pohodili društvene događaje.
Naše su obitelji ostale u selima
i u gradu su nam susjedi postali nova obitelj.
Moj stariji sin bio je nešto stariji od njihovih sinova.
Postali su dobri prijatelji.
Igrali bi se vani i do 11 sati navečer.
Družili su se.
Pozdravili bi me s poštovanjem, dotaknuli mi noge.
Često bih poželio da su moja djeca poput njih.
Sve tri djevojke koje su učile s nama bile su pametne.
NASTAVNIK
Osobno sam podučavao Neetu.
Bila je odvažna i uvijek govorila što misli.
Vrlo pametna, dobro je učila.
Bile su to hrabre i pametne djevojke.
Snažne ličnosti. Neustrašive.
Otkad ih znam, zvali su ih obitelj Bhatia.
Narayani Devi, djevojački Bhatia.
Bila je dobra i topla prema svima.
U svojoj bi vas kući ugostila s ljubavlju.
Snahe, Savita i Tina, obje su bile vrlo drage.
Ne samo one, već cijela obitelj, sve bi učinili da vam pomognu.
Sve su nam vrijeme pomagali.
I djecu smo im ostavljali kad bismo nekamo otišli.
SUSJED
Kad me nazvala, bio sam u hramu u Starom Delhiju.
„Brzo dođi”, rekla je.
„Dogodila se tragedija u Bhupijevoj kući.”
Prvo sam pomislio
da su ih opljačkali, budući da se Priyanka udavala.
Kako su se tri generacije mogle zajedno ubiti?
S druge strane, ubojstvo 11 ljudi je nezamislivo.
Budući da je cijela obitelj stradala,
svih jedanaest,
nije bilo svjedoka.
Nitko nije mogao reći što se dogodilo.
Njihov je pas bio jedini preživjeli član obitelji.
Gledao sam vijesti na televiziji.
Jedanaest članova iste obitelji pronašli su obješene.
Pogodilo me što su stalno prikazivali psa
za kojega nitko nije mario.
Govorilo se o svemu osim o psu.
Psa ste mogli vidjeti na svim vijestima.
Odjednom sam shvatio da ga moram spasiti.
Bilo mi je jasno da je doživio veliku traumu i da mu smeta sunce.
Bio je privezan za istu rešetku s koje je visjela cijela obitelj.
Bio je nijemi svjedok cijelog događaja koji nije mogao spriječiti.
Jer je bez glasa.
Policija nas je otpratila na kat.
Tommy je bio vrlo agresivan.
Nismo ga mogli kontrolirati
i morali smo dovesti šintera.
Tommy je bio dvanaesti član te obitelji.
Da nije bio zavezan na krovu,
obitelj bi danas vjerojatno bila živa.
Ovamo.
Pokazat ću vam.
Upravo stiže netko od obitelji.
-Kao što vidite… -Maknite se.
Pogledajte me.
Ne pravite spektakl od ovoga!
Pustite ih.
Kao što vidite, tu je članica obitelji.
Nikog više nema!
Ne pravite scenu!
Bili su pobožni ljudi, ne nagađajte.
Polako.
Bili su divni ljudi!
Prva je stigla sestra iz Panipata, Sujata.
Morali smo paziti da se ne onesvijesti od šoka.
Prvo smo joj sve rekli, a onda smo je tješili.
„Život i smrt su u Božjim rukama”, rekli smo joj.
„Dogodilo se nešto loše.”
„Ni vi ni ja ne možemo to promijeniti.”
Čuli smo da su bili jednostavni i pobožni ljudi.
Da, susjedi će vam to potvrditi.
SESTRA
Svi su bili krasni ljudi, uistinu krasni.
Njihova je obitelj shrvana tugom.
Nisu u stanju govoriti.
Možemo se samo nadati
da će temeljita istraga ovog slučaja
napokon dati odgovore obitelji koja sve ovo proživljava.
Moj nam je stariji brat rekao
da se nešto užasno dogodilo u Delhiju.
Kad sam pitao što,
rekao je da je cijela obitelj ubijena.
Nisam mogao vjerovati.
No upalio sam televizor i sve vidio na vijestima.
SAVITIN BRAT
To me slomilo.
SAVITIN ROĐAK
Nismo mogli vjerovati.
No tada smo na TV-u vidjeli mjesto tragedije i njihovu kuću,
što je potvrdilo da je riječ o našoj obitelji.
To je obitelj naše sestre.
Tako smo saznali za to.
Uvijek je nešto radila, jednostavno je bila takva.
Obitelj joj je bila na prvom mjestu, sve je držala na okupu.
Bila je jedinstvena u svojoj nesebičnoj ljubavi prema njima.
Nikad ni od koga ništa nije tražila.
SAVITIN NEĆAK
Otišli smo u Rawatbhatu
i nakon susreta s Bhuvneshom dogovorili brak.
Vjenčali su se nakon tri mjeseca zaruka.
Živjeli su poštenim i jednostavnim životom,
bez nesuglasica i sukoba.
Zašto i kako se sve dogodilo? Ništa ne znamo.
SAVITINA TETKA
Pojma nemamo.
Muškarci su te večeri otišli i ostavili nas žene.
SAVITINA SNAHA
U našim su srcima
pregolema bol i duboka praznina.
Sumnjam da će je ikad išta ispuniti.
Naša je obitelj izgubila voljenu sestru.
Naša je kuća izgubila kćer.
Naša je obitelj izgubila krasnog zeta,
svoje mile nećakinje i nećake.
Čak ni buduće generacije neće ispuniti prazninu koja je ostala za njima.
Baš tog dana razgovarao sam s Tinom.
Zvala me te večeri kad se to dogodilo.
Razgovarao sam i s Lalitom.
Možda oko pet minuta.
TININ BRAT
„Svi smo dobro. Kako ste vi? Sve je u redu.”
„Čujemo se ujutro.”
Kad se djevojka uda, njezin brat, njezini roditelji, cijela njezina obitelj,
svi se brinemo kako se snalazi u novoj kući,
nadajući se da je sretna.
No ni moja obitelj ni ja
nikad nismo imali razloga brinuti se za Tinu.
Rijetko možete vidjeti tako savršeno spojen par.
Uvažavali su želje jedno drugog.
Odnos im je bio predobar da bi bio istinit.
Ovo su Lalit i Tina.
Portreti s vjenčanja.
Stvoreni jedno za drugo.
Bilo je bolno gledati moju majku kako se nosi s tim.
TININA SNAHA
Na svijetu postoje dobro i zlo. Oboje u istoj mjeri.
TININA NEĆAKINJA
Ne znam što je istina, a što su laži.
TININA MAJKA
Velika priča iz glavnog grada…
Preživjeli članovi obitelji iz Burarija pitaju se
kako netko može slaviti
kćerine zaruke i za 14 dana počiniti samoubojstvo.
Ovo je slučaj samoubojstva.
Druga kći, Sujata, odbija takve navode
i tvrdi da su ubijeni.
O mojoj se obitelji šire laži.
Same laži, to je izmišljena priča.
Sujata, sestra iz Panipata, već je bila u Delhiju
i situacija se pogoršavala iz dana u dan.
Smetalo im je što govorimo o masovnom samoubojstvu.
-Što mislite da se dogodilo? -Netko ih je sve ubio.
Policija pokušava zataškati istinu.
Nešto kriju da bi spasili sebe.
Nitko od rodbine nije bio spreman prihvatiti
da je riječ o masovnom samoubojstvu.
Najstariji sin, Dinesh, u to je vrijeme živio u Rajasthanu.
Evo što je izjavio.
Bili su toliko odvažni da ne vjerujem u tu teoriju.
PREŽIVJELI BRAT
Djeca i moja braća bili su vrlo moderni.
Ne vjerujem da bi učinili takvo što,
nisu bili slabići.
Nisu imali pojma o realnosti situacije.
Čak ni oni nisu mogli reći što se dogodilo.
Tvrdili su da su ubijeni i da pogrešno izvještavamo.
To se proširilo diljem zemlje i optužili su nas da govorimo laži.
„Prenosite ono što želi policija.”
Želimo pravdu!
Pravda za mrtvu obitelj!
Zahtijevamo pravdu za njih!
-Živjela Karni Sena! -Živjela!
Do tada su neki već počeli izmišljati slogane.
Tvrdili su da se radi o ubojstvu, optužujući policiju.
Neki članovi njihove zajednice, nema ih smisla imenovati,
članovi su organizacije Karni Sena.
Došli su na mjesto zločina.
To je laž!
Pokušavaju oprati ruke od odgovornosti.
Policija ne odgovara čak ni vladi Delhija,
a kamoli ovoj obitelji.
No ta obitelj nije sama. Karni Sena je s njima.
Neki članovi Karni Sene
tvrdili su da je obitelj,
zapravo neki od pokojnika, njihovi rođaci.
Bili su iz Chittorgarha u Rajasthanu.
Prijetili su da u borbi za pravdu
ni od čega neće prezati.
Učinit ćemo sve što je potrebno da bismo dobili pravdu za našu obitelj u Delhiju.
U tako konfliktnim slučajevima
obično se prvo okrivljuje policija.
Situacija je izmicala kontroli.
Bili smo spremni u slučaju da se pogorša.
Ovo je Delhi. Moraš biti spreman.
Griješe ako misle da mogu maltretirati policiju.
Policija očigledno pokušava odbaciti slučaj.
Zahtijevamo saveznu istragu CBI-a, slučaj ubojstva mora se prijaviti.
„Što zahtijevate”, pitali smo.
Slučaj je prijavljen kao ubojstvo.
Ne mislimo da jest, no radimo na tome.
Istražujemo. Pokrit ćemo sve aspekte.
Možete vidjeti prvo izvješće.
U njemu je sve objašnjeno u detalje.
Prijava slučaja ne znači kraj istrage,
to je tek početak istrage.
Najnovije vijesti o višestrukim smrtnim slučajevima…
Slučaj se vodi kao ubojstvo.
Dan nakon što je 11 članova iste obitelji
pronađeno mrtvo u svom domu u Delhiju.
Ljudi katkad misle da lokalna policija
želi zataškati slučaj.
No Odjel kriminalističke istrage smatraju učinkovitim.
Vjeruju da je slučaj u dobrim rukama
i da će istraga biti temeljita.
Naš se odjel, CB-CID, bavi osjetljivim slučajevima.
U svakom zločinu postoji nešto što se zove mens rea.
Moraju postojati spoznaja i namjera.
I mora postojati motiv.
Zašto netko treba umrijeti? Tko bi ga ubio i zašto?
Prvi sam došao na mjesto zločina.
nisam bio u šoku, već sam bio znatiželjan
jer sam se već bavio slučajevima višestrukih ubojstava.
Prvo što sam pomislio bilo je
da ih je netko mogao objesiti nakon počinjenog zločina.
Nazvao sam svoj tim.
Izričito sam tražio Satisha.
On je moj najbolji istražitelj.
Policajce u filmovima katkad prikazuju pozitivno,
a katkad negativno.
Sretni smo kad nas prikažu pozitivno.
U svoj posao unosimo srce i dušu.
I sretni smo kada riješimo slučaj.
Trenutak kad sam ušao u kuću u Burariju,
prizor koji sam ugledao kad sam se popeo na prvi kat…
ISTRAŽITELJ
…nikad neću zaboraviti.
Osjećao sam se shrvano. Osjetio sam mučninu u želucu.
Slučaj smo istražili iz svih mogućih kutova.
Planirali smo isključiti jednu po jednu stvar.
Kuću smo pretraživali vrlo sustavno.
Nije bilo znakova borbe ni znakova nasilnog ulaska.
U hladnjaku je bilo mlijeko
i bilo je naznaka da je netko uzeo hranu iz njega.
Da je bila riječ o ubojstvu, došlo bi do nekakve borbe.
Činilo se kao da vise u miru.
Između prvog i drugog kata bila je rešetka.
Bila je pokrivena.
Pitao sam se može li se pokrov maknuti, bio je lagan.
Izrađen od pleksiglasa i drveta.
A onda sam vidio da su čvorovi jednako udaljeni jedni od drugih.
Poput Rubikove kocke.
To je previše teško inscenirati.
Naša je istraga otvorila nove aspekte
koje smo morali isključiti.
Bhuvnesh, „Bhupi”, pokušao se osloboditi.
Jedna mu je ruka bila slobodna, s jasnim znakovima borbe.
Djeca se nisu mogla boriti, vezanih stopala,
ruku svezanih na leđima.
Bila su nemilosrdno svezana telefonskim žicama.
Sve i da su se htjela osloboditi, nisu mogla.
Imali su trake preko očiju i usta.
Pamuk u ušima.
Njihova majka…
ležala je pored svog kreveta.
Tijelo joj je bilo napola okrenuto.
Oko vrata je imala šal, kao i svi ostali.
Tu je bio i remen.
S jedne strane vrata bilo je tragova.
To smo uočili i mi i forenzičari.
Bili su iste veličine kao i remen, no samo na jednoj strani.
U slučajevima vješanja, tragovi obično idu prema gore, poput slova V.
To je u najmanju ruku bilo sumnjivo.
Trupla smo pažljivo skinuli i obilježili brojevima.
Pravilno smo ih spakirali i prebacili u mrtvačnicu.
Sve smo to učinili unatoč kaosu na ulici.
Okupilo se oko 5000 ljudi, kamere vrebaju sa svih strana.
Tražili smo 11 kola hitne pomoći.
Dvoje će ljudi nositi truplo,
a jedan će sjediti s vozačem i raščišćavati put.
Dvoja kola hitne vozila su unatrag
jer nije bilo dovoljno mjesta da se okrenu.
Bila su parkirana točno ispred stepeništa.
Dok su spuštali trupla,
pazili smo da na svakome čvor ostane netaknut.
Sve smo ih spakirali u vreće.
Bilo je vrlo bolno to gledati. Obuzele su nas emocije, nismo si mogli pomoći.
Kako se takvo što moglo dogoditi?
Kako djeca mogu tako visjeti?
Ta je priča ostala ista kakva je bila i tada.
Nitko drugi nije se usudio taknuti trupla.
Moji kolege i ja
spustili smo svih 11 trupala, jedno po jedno.
Bio je to vrlo težak zadatak.
Jedna kola hitne pomoći bi otišla i napravila mjesta za sljedeća.
Pokrivena sa svih strana.
Radili smo udvoje.
Trebalo nam je dva sata samo da premjestimo trupla.
Pažljivo smo ih spuštali jedno po jedno.
Sve se prenosilo uživo.
Kretanje konvoja pomno se pratilo.
U početku, oni koji su odlazili s mjesta zločina
bili su uvjereni da je riječ o ubojstvu.
Mnogi policajci koji su bili unutra mislili su isto.
Razlog tomu bila je činjenica
da su svima bile vezane ruke,
začepljena usta, bili su vezani telefonskim kabelima.
Svi ti važni tragovi upućivali su na ubojstvo.
Kako bi jedanaestero ljudi to moglo napraviti samo sebi?
Zašto uopće učiniti takvo što?
Bilo je jasno da se dogodilo nešto neobično.
Pronašli smo tragove rituala koji je izveden prethodne noći.
Nešto je tu bilo čudno.
Kako je istraga napredovala, na vidjelo su izlazila nova otkrića.
Prekretnica je bila snimka s nadzorne kamere.
Ta je kamera pokrivala dio ulice ispred ulaza u kuću.
Svi zajedno smo gledali snimku.
Kadar po kadar, da nam ništa ne promakne.
Dana 28. lipnja 2018.,
Tina, Lalitova supruga,
i njezin sin, kupili su četiri stolice bez naslona.
U noći 30. lipnja, kad se sve dogodilo,
u 21,40,
Tina, Lalitova supruga,
s još jednom djevojkom nosi još novih stolica.
U 22,29,
Lalitov sin otvara trgovinu,
iz nje iznosi mali svežanj žice i nosi ga u kuću.
Također smo otkrili da su šalovi i sariji upotrijebljeni za vješanje
kupljeni na tržnici.
Na snimci od te večeri
vide se samo kretanja članova obitelji.
Nitko poslije toga nije ušao u kuću.
To nas je uvjerilo da u svemu nije sudjelovao nitko izvana.
Tada se nametnulo pitanje
je li to učinio netko od njih.
Prijevod titlova: Palma Roje