Du må slå tilbake. Slå tilbake!
Jeg vet det, han slåss som en dass. Kom igjen, ta ham.
- Nå! Vi må ta ham nå! - Kom igjen! Slåss!
WBA-MESTERSKAPET I TUNGVEKT
ANDRE KAMP - 28. JUNI 1997
Nei, drit i det der. Vi starter ikke her.
Det er mye sjukt. Vi kommer til det.
Akkurat nå har jeg et show å gjøre.
MAJESTIC-TEATERET
Hør etter.
Dette er interessant.
Jeg var i fengsel.
Jeg snakka med bilforhandleren min på telefonen.
Han skulle skaffe hester, sa han.
"Kan du få tak i hester?" sa jeg.
Jeg er fra Brooklyn. Hva visste jeg?
Han sa: "Jeg kan skaffe deg alt. Pumaer, løver, tigre."
Her er jeg med tigeren min.
Helt vilt. Sånn vet du at du ikke er i Brownsville lenger.
Det var da jeg var gal i huet.
Det er greit.
Jeg skal ikke juge om noe.
Jeg skal fortelle dere alt. Være helt ærlig.
Det hender jeg tenker på hvem jeg var da.
Ut og inn av psykiatrisk avdeling.
Hva var det med meg på den tida? Jeg var virkelig ute.
Jeg var en underlig guttunge.
Hvem er jeg?
Og jeg står her og er den dere vil se.
Hvem er jeg?
Jeg er tidenes mest brutale, ustyrlige og hensynsløse mester.
Ingen kan måle seg med meg.
Jeg er heftig, uovervinnelig, blodtørstig. Jeg vil ha hjertet ditt, spise barna dine!
Lovet være Allah!
Er det meg?
Ja.
Nei.
Dette er bare overflata. Jeg er Iron Mike.
Kødder du med broren min, kødder du med meg, styggen.
Du er et ubrukelig, ynkelig, sippete krek, Michael Gerard Tyson.
Du vil alltid å være feitingen som alle kødder med.
- Hvorfor? - Du må slå tilbake.
Jeg vil ikke slå!
Slå eller dø. Hva gjør du?
Løpe?
Faen, Mike.
Hvor hen? Hvor skal du løpe hen?
Jeg vokste opp i Brownsville i New York.
I 1971 hadde de landets høyeste mordrate.
Det var horer og dop og drap på hvert eneste gatehjørne.
Og en liten, feit fyr som meg i de omgivelsene?
Jeg sto opp om morgenen og fikk bank.
Jeg gikk til skolen og fikk bank.
Jeg gikk hjem fra skolen og fikk bank. Det var alt jeg kjente til.
Jeg skal ikke juge.
- ...fem og tjue cent? - Din gjerrige pyse.
Jeg hadde greier.
Jeg snakka høyt med meg selv. Jeg var bare en underlig guttunge.
Men mamma tok meg med til en slags lege.
Han er tilbakestående. Sønnen din.
Så... du må være innstilt på det.
Nei. Er du sikker?
Jeg så ham knuse alle drømmene hun hadde for meg.
Hun hadde aldri noen tro på meg etter det.
Jeg var en tilbakestående, feit faen som lespa.
Så ja, jeg fikk juling.
Men slik jeg så det, fikk alle juling på et tidspunkt.
Det var den nye gulltanna mi, din jævel.
Mike, hjelp meg på kjøkkenet.
Denise, Rodney, under dyna. Nå! Det er sengetid.
Du må holde deg unna, Mike. Vi har ikke noe annet sted å gjøre av oss.
Vi har ikke noe annet sted å dra. Men vi trenger ikke å finne oss i dette.
Vil du ha suppe, Eddie?
Ja, elskling. Ja takk.
Dette trekket vil overraske deg, Mike. Kom! Følg med nå.
Når han gjør dette? Følg med på dette.
Når han går opp på tauet...
De banka skiten ut av hverandre, og så hadde de sex.
Det var normalt. Jeg tror de elska hverandre.
Ja, når de ikke knivstakk hverandre.
Gid du gjorde det!
Før Brownsville hadde hun et finere liv.
Hun var sykepleier og ernæringsfysiolog.
Studerte til å bli lærer før hun møtte ham som antakelig var faren min.
Hun hadde elendig smak når det gjaldt menn.
Den siste tok alle pengene hennes, og vi ble satt på gata.
Det fins tre typer fattigdom: fattig, lutfattig...
Og helt for jævlig fattig.
Når en svart alenemor med tre unger blir dritfattig,
er det ikke håp.
Det visste hun.
Vi mistet lokalsamfunnet vårt. Det var en livstidsdom.
Vi flytta fra den ene nedrivningsgården til den neste. Hver gang ble det verre.
Drømmene hennes døde. Hun gjorde det hun måtte.
Det ville ødelagt enhver unge.
Jeg slutta på skolen på grunn av mobbinga. Jeg gikk i andre klasse, og det var det.
Jeg dro på skolen med søstera mi, og så stakk jeg.
Kom tilbake til lunsj, og stakk.
- Har du penger? - Nei!
Vi tar alt vi finner!
- Han stjæler fuglene våre! - Har dere fugler?
Vi har drøssevis av fugler.
Jeg hadde aldri sett fugler på så nært hold.
De fuglene var det eneste jeg elska som elska meg tilbake.
De kunne fly hvor som helst, men kom alltid hjem.
Jeg kjente hver eneste en.
- Jeg lærte å elske dem. - Du, småen!
Stikk ned til dyrebutikken og kjøp fuglefrø.
Jeg ga hver av de skitne duene navn. Gutta mobba meg fortsatt.
Herregud, småen! Du stinker! Har du ikke lært å vaske deg?
Men jeg ga faen.
Jeg hadde det fint, til Gary Flowers kødda med dua mi, Georgie.
Den dagen ble jeg en fighter.
Og det er sant.
Kom igjen. Få tilbake fuglen.
Hvilken fugl?
- Vær så snill! -Å, faen.
Hva har du tenkt å gjøre?
Hva faen har du tenkt å gjøre, Mike?
Hvorfor skal jeg gi ham til deg? For han er min, virker det som.
- Ja! - Kanskje jeg spiser denne jævla fuglen.
- God idé! - Han smaker sikkert som kylling.
Kom igjen. Hva vil du?
Her. Beklager.
Alt Tyson gjør, inngir frykt.
Han bruker ikke kappe. Han svetter.
Han har et hånlig uttrykk i ansiktet som sier:
"La oss komme i gang. La oss bli ferdig med det."
VERDENSMESTERSKAPET I TUNGVEKT
27. JUNI 1988
Verdensmesteren i tungvektsboksing går inn i ringen.
Det er dette alle har kommet for.
Tyson dominerer i første runde.
Brutale slag mot kroppen. Han går ned for telling.
Det var et kroppsslag som felte ham.
Fem. Går det bra? Kom igjen.
Her kommer Spinks igjen.
Han går ned! Han klarer nok ikke å fortsette.
Spinks ligger rett ut på ryggen.
Seks. Sju. Åtte. Ni.
Det er over. Mike Tyson har vunnet. En dramatisk knockout i første runde.
Og nå er spørsmålet:
Hvem i all verden har en sjanse mot denne mannen?
Det var da ting begynte å endre seg.
Barkim introduserte meg til disse folka. Vi stjal alt vi kom over.
Penger, klær, smykker. Jeg valgte dem framfor familien.
Mamma ble offer for et system som gjorde oss maktesløse.
Med disse gutta hadde jeg makt. Jeg var åtte. De var kanskje tolv.
Vi kalte oss Rutland Road Crew.
Vi gikk på skolen for å få lunsj. Enhver skole.
Vi var bare fattigunger som ingen brød seg om.
Hei! Få tilbake veska!
Dette var min verden som tiåring.
Ta den.
Jo verre du var, desto bedre.
Du lever på kanten,
for ingen lever lenge.
Jeg antok at det bare var et spørsmål om tid før det ble min tur.
Alle disse løgnaktige, smilende kjeltringene sa jeg var bra.
Det var folka jeg hang med. Jeg følte meg hjemme der.
Et mønster jeg gjentok hele livet.
Mike Tyson, min bror!
La meg presentere meg. Jeg er Don King.
Ja, særlig.
Michael.
Naboene over oss, Nettie og Sal, var her og drakk,
og noen gjorde innbrudd hos dem.
- Tok penger, barnemat, alt mulig. - Det var ikke meg...
Ikke jug meg rett opp i trynet.
- Jeg vet det var deg. - Jeg var her hele tida.
Søsknene dine holder seg unna bråk.
Denise får gode karakterer. Rodney driver med vitenskap og greier.
- Rodney er rar. - Han har en framtid.
Som hva da, gal vitenskapsmann? Sånt er null verdt her.
Rodney ble kirurg.
Hvorfor gjør du sånt?
Sprader rundt i de fine klærne dine, din tjuveradd.
- Jeg har aldri stjålet noe. - Du tigger.
Heller det enn å være en tjuv, din lille dritt.
Hva skal til for at du hører på meg?
- Du ga ikke tilbake penga jeg ga deg. - Det behøver jeg ikke, jævla gjerrigknark.
Jeg ga deg livet. Som du vil tilbringe i fengsel.
- Driter jeg i. - Fortsett med det.
Hvilken fugl kan ikke fly?
Fengselsfuglen.
Du må høre på meg. Ellers dør du.
- Jeg har aldri blitt anholdt. - Tiåringer sier ikke sånt.
Det er ikke noe å skryte av.
Du er på vei til å bli et fortapt barn.
Det kommer, Mike.
Du veit ikke en dritt!
Første gang jeg ble arrestert... Ja, ti.
Og den Sal- og Nettie-greia?
Greit, det var meg.
Du vil aldri forstå hvor spennende det er.
Å klare å lure noen. Det er et kick.
BOKSER BOKSETRENER
Å være hjemme hos noen...
Så mye luksus.
Og alt er ditt.
Det gir deg makt. Det er du som bestemmer.
Jeg ble kjent som en som slåss mot hvem som helst.
Jeg trodde ikke jeg ville nå 20, så hvorfor ikke dø i kamp?
Jeg skamma meg.
Jeg kunne ikke lese eller skrive noe særlig.
Jeg var bare en løgnaktig kødd på den tida.
Når du hater deg selv sånn, kan du ikke være glad i noen.
Hva er mest nervepirrende, å bli kalt en dømt voldtektsmann eller å bokse?
Å snakke med en liten dritt som deg.
- Kom an, Mike. - Du er en jævla dritt.
Dette er direktesend...
- Og så? Du er en dritt. - Vi avslutter dette intervjuet.
- Takk for at du kom. - Dra til helvete.
Ja. Vi tar det senere.
Jeg stikker.
Hvorfor skulle jeg ha medfølelse? Jeg hadde ingen framtid.
Jeg ville heller ta hevn over fortidas plageånder.
Hva er det, Mike? Hvorfor stoppa du?
Før jeg ble født, jobba mora mi som fengselsvakt.
Hun så svarte fjes bak gitteret.
Det skremte henne.
Hun prøvde å skremme meg òg.
POLITI
Da pågripelsene begynte,
kom hun til politistasjonen
og gjorde det eneste hun kunne.
Jævla...
Det skjedde jevnlig.
En gang dengte hun meg så grundig at politiet droppa siktelsen.
En hvit familie ville sett volden og fordømt den.
Jeg ser at du rister på hodet.
En svart familie ser en kvinne som prøver å holde ungen sin i live.
Hvor mange ganger...
Jeg gjorde det ikke lett for henne.
Jo hardere hun slo, jo reddere var hun.
Hun døde før hun fikk se suksessen jeg oppnådde.
Hun fikk aldri vite det. Jeg fikk aldri vært god mot henne.
Søsknene mine rota det ikke til som meg. Om hun bare visste at jeg ville greie meg.
Hun klarte ikke å holde meg ute av fengsel.
Hei, du. Vært i Spofford noen gang?
Fetteren min sa han ble holdt nede og barbert den første natta han var der.
Det er sære greier, mann.
Småunger som deg, tja... Særingene liker dem modne.
Hei, Mike. Står til?
Hei. Barkim.
Ta det rolig. Alle gutta er her.
- Reine klassegjenforeninga. - Bortsett fra at vi aldri gikk på skolen.
Etter det ble Spoff mitt andre hjem.
Jeg bodde på hjem, fikk spesialundervisning.
Innen jeg fylte 13, hadde alle de fem bydelene gitt meg opp.
Så jeg ble sendt til Tryon ungdomsfengsel nord i delstaten.
Jeg tror ikke mamma sa ha det engang.
I Tryon havna jeg alltid i trøbbel. "Dra til helvete, jeg er fra Brooklyn."
Jeg hadde ham nesten, men han føkka opp tenna mine.
Faen ta deg. Se hva han gjorde med ribbeina mine.
- Han så deg ikke engang. - Hva skjedde med dere?
- Mr. Stewart. - Er han en vakt?
Nei. Veileder.
Han var boksemester, amatørbokser eller noe.
Jeg kan ta ham.
Ja, særlig.
Dra til helvete.
Har hørt om deg.
Gjør deg klar.
Alt som hindra at alle smiska for meg, var denne lille, hvite fyren.
Jeg skal mose ham.
Jeg husker jeg trodde jeg skulle dø. Bokstavelig talt.
Jeg tenkte også at hvis jeg lærte å slå sånn,
kunne jeg slå ut alle og stjele tinga deres.
Unnskyld, sir. Kan du lære meg å slå sånn?
Nei.
- Jeg vil gjerne lære det. - Nei. Stikk.
- Jeg vil bli en fighter. -Å ja?
Det vil resten av folka her.
Men ingen av dere har baller til det.
Jeg har hørt om deg. Du er en barsk jævel, ikke sant?
Isolasjon allerede andre kvelden?
Du vil ikke jobbe for noe. Det gidder jeg ikke.
Jo, jeg vil det. Jeg kødder ikke.
- Jeg trenger deg. - Jeg trenger ikke deg.
Du trenger kred for å trene med meg.
Hvis du skjerper deg, viser litt respekt, kan jeg kanskje jobbe med deg.
I mellomtida får du ha deg vekk.
Så jeg skjerpa meg.
Jeg ble en av de beste.
Jeg, liksom. Jeg hadde alltid trodd at jeg var verdens dummeste.
Viste seg at jeg var smart.
Så jeg begynte å trene med Bobby Stewart.
Det viste seg at... Vel, dette veit dere allerede...
Jeg er visst god til dette.
Det var første gang jeg var god til noe som ikke var ulovlig.
Kom an. Ring henne.
- Ring henne. - Greit.
Mamma må få vite at jeg er god til noe.
Hun vil tro på en hvit mann.
Kom, Mike. Jeg vil ha en prat med deg. Seriøst.
- Jeg har ikke gjort noe. - Nei. Jeg vet det.
Jeg vil du skal hilse på noen.
Cus D'Amato. Han er en stor boksetrener.
Han kan få deg videre.
Hvorfor det? Hva har jeg gjort?
- Hva mener du? - Jeg trener med deg.
Nei, Mike.
Han gjorde Floyd Patterson til mester.
Han trente José Torres. Stol på meg.
Jeg skal bli bedre. Jeg lover...
Nei, Mike. Dette er en bra ting.
Kom igjen. Hva har jeg gjort?
Nei, du har ikke gjort noen ting.
Du skal ut på prøve snart.
Jeg vil ikke at du havner i trøbbel igjen.
Jeg gjør dette for deg, ikke mot deg.
Greit?
Kom igjen, Mike. Opp med hodet. Dette er gode nyheter.
Greit.
Cus D'Amato trente to verdensmestere. Han var en legende.
Men Cus hadde bare et lite studio da jeg traff ham.
Han hadde blitt glemt.
Ble ansett som gammeldags.
- Jeg var hans siste sjanse. - Det holder.
Vinnerloddet hans.
Nå skal du høre.
Dette er verdensmesteren i tungvektsboksing.
Jeg gjorde Patterson til verdens yngste mester.
Hvis du gjør som jeg sier, kan du bli tidenes yngste mester.
Et beist. En skrekk. Et monster.
Hva syns du om det?
Jeg trodde han var pervo.
Hjemme, når folk sier sånt, vil de klå på deg.
Jeg fatter ikke at du bare er 13.
Jo, sir.
Du er et naturtalent, Mike. Du var praktfull.
Med tida kommer du til å bli den største bokseren som har levd.
Tror du meg?
Jeg visste ikke hva jeg skulle tro. Jeg tenkte bare på at jeg skulle rane ham.
- Vet ikke hva jeg skal si. - Sånn er det.
Alle tror jeg er ferdig, men nei. Jeg har ventet.
Og det er deg jeg har ventet på. Nå er jeg glad for at jeg fortsatt lever.
Er du med?
Vil du jobbe med ham?
Hva sier du, Mike?
Er det der roser?
Hva?
Roser.
Jeg har aldri sett roser på ordentlig. Bare på TV.
Alt i orden?
Du.
Hva tenker du på?
Jeg tror jeg blir til noe.
Tekst: Sissel Drag