Trebuie să ripostezi, frate! Ripostează!
Ăsta e praf, campionule! Trimite-l la podea, campionule!
- Termină-l acum! - Fiți pregătiți! Box!
TITLUL PENTRU CATEGORIA GREA WBA HOLYFIELD VS TYSON, 28 IUNIE 1997
Nu! Ce naiba! Nu începem de la acest moment.
O să trecem prin multe chestii nasoale.
Dar acum am de făcut un show!
TEATRUL MAJESTIC
Ascultați-mă...
Să vă spun ceva... Știți că am fost la închisoare, nu?
Vorbeam la telefon cu agentul de vânzări auto.
Zicea de varianta cu mai mulți cai. M-am mirat: „Faci rost de cai?”
Sunt din Brooklyn, nu știam...
Mi-a zis că îmi face rost de orice: pume, lei, tigri...
Aici sunt eu cu tigrul meu.
E o nebunie... Așa știi că ai lăsat în spate Brownsville.
Pe vremea aia eram nebun rău...
E în regulă...
N-o să vă mint cu nimic în show-ul ăsta. O să vă spun tot și o să fiu sincer.
Mă gândesc cum eram pe vremea aia. Eram client fidel la psihiatrie.
Ce naiba oi fi avut atunci? Eram dus rău de tot. Eram un puști ciudat.
Cine eram pe vremea aia? Am venit în fața voastră ca să vedeți totul.
Cine eram?
Eram cel mai violent, mai rău și fără de milă campion!
Eram unic, nu aveam adversar. Atac năprasnic, apărare impenetrabilă.
Eram feroce. Voiam să-ți smulg inima, să-ți halesc copiii! Slăvit fie Allah!
Oare așa eram?
Da...
Nu...
Asta e ce se observa la prima vedere. Sunt Iron Mike.
Te iei de frate-meu, ai de-a face cu mine! Anunță lumea!
Ești un ratat fricos și plângăcios, Michael Gerard Tyson!
O să rămâi mereu umflatul de care se vor lua toți!
- De ce? - Că nu ripostezi.
- Nu vreau să mă bat. - Te bați sau mori! Ce faci?
Fug...
La naiba, Mike! Unde vrei să fugi? N-ai unde să fugi!
Am crescut în Brownsville, New York.
În 1971, aici era cea mai mare rată a criminalității din țară.
Numai prostituate, droguri, crime... Un umflat ca mine într-un astfel de mediu?
Ieșeam din casă dimineața, luam bătaie. Mergeam la școală, luam bătaie.
Mă întorceam de la școală, luam bătaie. De asta aveam parte zilnic. Nu vă mint...
- Doar 25 de cenți? - Săracul naibii!
...aveam probleme.
Vorbeam cu mine cu voce tare. Eram un puști ciudat.
Mama m-a dus la nu știu ce doctor.
Fiul dumneavoastră e retardat.
Să fiți pregătită pentru ce urmează.
Nu... Sunteți sigur?
Atunci i-a ucis orice vis ar fi avut pentru mine.
N-a mai avut încredere în mine.
Așadar eram un umflat retardat și sâsâit.
Da, luam bătaie.
Dar mă gândeam că oricine ia bătaie la un moment dat.
Era noul meu dinte de aur, boule!
Mike, hai să mă ajuți la bucătărie!
Denise, Rodney, sub păturică! Acum! E timpul să vă culcați!
Mike, să nu te bagi.
Nu avem unde să mergem, dar nu înseamnă că acceptăm asta, nu?
- Eddie, vrei niște supă? - Da, iubito. Mulțumesc.
Mike, n-o să te aștepți la schema asta! Vino aici, Mike! Vino să vezi!
Să vezi ce schemă o să facă! Fii atent! Când se urcă pe corzi...
Se băteau parte în parte, apoi făceau sex.
Mi se părea ceva normal. Cred că se iubeau.
Asta când nu se înjunghiau reciproc.
Aș vrea s-o faci!
Înainte de Brownsville avusese o viață frumoasă.
Fusese asistentă și nutriționistă.
Studia pedagogia înainte să-l cunoască pe cel care probabil mi-era tată.
Niciodată n-a avut noroc la bărbați.
Ultimul îi luase toți banii și ne aruncase în stradă.
Sunt trei tipuri de sărac: sărac, foarte sărac...
Și sărac lipit pământului.
O mamă de culoare cu trei copii, săracă lipită pământului, nu-și revine.
Știa și ea asta.
Ne pierduserăm comunitatea. Era o condamnare pe viață.
Trăiam prin clădiri abandonate.
Cu fiecare mutare era mai rău.
Toate visurile ei muriseră. Făcea ceea ce era necesar.
Asta ar afecta orice copil.
Am renunțat la școală din cauza bătăii. Mi-am încheiat educația în clasa a doua.
Mă duceam la școală cu sora mea, apoi plecam.
Mă duceam la prânz, apoi plecam.
- Ai bani? - Nu.
Păstrăm ce găsim!
- Ne fură porumbeii! - Aveți porumbei?
Avem mulți porumbei, fraiere.
- Îi e foame. - Nu văzusem porumbei de aproape.
Porumbeii erau singurele ființe pe care le iubeam și care mă iubeau.
Zburau, dar se întorceau mereu acasă. Am ajuns să îi știu pe toți.
- Am ajuns să-i iubesc. - Piticule!
Du-te la magazin și cumpără-ne semințe de păsări!
Le-am pus nume porumbeilor ălora murdari. Băieții tot se luau de mine.
Piticule, să mor, cum poți să puți! Nu știi să te speli?
Nu-mi păsa.
Eram fericit. Până când Gary Flowers s-a luat de porumbelul meu, Georgie.
Atunci am început să mă bat.
Ăsta e adevărul, jur!
Haide, frate, dă-mi porumbelul!
- Ce porumbel? - Te rog, frate!
Ce-ai de gând să faci? Ce mama mă-tii o să faci, Mike?
De ce ți l-aș da ție? Din câte văd eu, e al meu.
- Da! - Poate mănânc porumbelul ăsta nenorocit.
- Da! - E o idee bună!
- Cred că are gust de pui. - Haide... Ce vrei?
Poftim! Îmi pare rău.
Orice face Tyson e intimidant. Nu poartă halat. Vine transpirat.
Are o privire disprețuitoare care spune: „Hai să ne batem, să terminăm odată!”
TITLUL DE CAMPION LA CATEGORIA GREA TYSON VS SPINKS
Campionul mondial la categoria grea intră în ring.
Pentru asta ne aflăm aici.
Tyson punctează constant în prima rundă.
Lovituri necruțătoare la corp. Se prăbușește la podea...
L-a doborât o lovitură la corp.
Cinci! Ești bine? Luptă!
Spinks revine în meci.
E la podea! Nu cred că se mai ridică. Spinks a rămas lat la podea.
Șase! Șapte! Opt! Nouă!
Gata! Mike Tyson a câștigat! Un knockout dramatic în prima rundă.
Întrebarea e: Cine are vreo șansă în fața acestui om?
Atunci au început să se schimbe lucrurile.
Barkim m-a prezentat unor tipi. Furam tot ce prindeam.
Bani, haine, bijuterii. Erau mai presus de familia mea.
Mama era prinsă în sistemul făcut să ne țină neputincioși.
Cu ei, aveam putere. Eu aveam 8 ani. Ei, vreo 12.
Eram „Gașca de pe strada Rutland”.
Pe la școală dădeam doar când era ora prânzului.
Eram niște puști de care nu-i păsa nimănui.
Dă-mi geanta înapoi!
La zece ani, la asta mă pricepeam...
Ia-l!
Era mai bine dacă erai și mai rău. Ne trăiam viața la maximum.
Fiindcă nimeni n-o ducea mult.
Era doar o chestiune de timp până ca eu să fiu cel împușcat.
Pungașii ăia mincinoși îmi spuneau că sunt minunat.
Era anturajul ales. Simțeam că acolo e locul meu.
În viață, am repetat greșeala asta...
Mike Tyson, fratele meu! Dă-mi voie să mă prezint! Sunt Don King.
Aș fi vrut eu...
Michael!
Vecinii noștri Nettie și Sal erau aici când cineva le-a spart apartamentul.
- Le-a furat banii, tot... - Uită-te, n-am fost eu!
Nu mă minți cu nerușinare! Știu că tu ai fost.
- Am fost aici tot timpul, n-am ieșit. - Fratele și sora ta nu-mi fac probleme.
Denise are note bune. Rodney le are cu științele exacte.
- E un ciudat. - Are un viitor.
Om de știință nebun? Nu te ajută cu nimic în cartier.
Rodney a devenit chirurg.
De ce faci asta? Te fâțâi pe aici cu hainele astea mișto, dar furate!
- N-am furat nimic. - Alegi să cerșești.
N-ai decât să fii găinar, rahat cu ochi!
Ce naiba să fac ca să înțelegi?
- Mi-ai luat banii și nu mi i-ai înapoiat. - Nu trebuie să-ți dau nimic, măgarule!
Ți-am dat viață, iar tu o să ți-o petreci la pârnaie.
- Nu-mi pasă. - Ține-o tot așa...
Ce pasăre nu zboară?
Cea aflată după gratii. Da, după gratii.
- Bagă-ți mințile în cap sau vei muri! - N-am fost arestat.
Ce copil de zece ani spune asta? Nu e ceva de laudă.
Ai luat-o pe drumul pierzaniei, copile.
- Vezi tu cât de curând, Mike... - Bați câmpii!
Prima oară am fost arestat... Da, la zece ani.
Iar treaba cu Sal și Nettie?
Da, eu am fost.
Nu puteți înțelege exaltarea pe care o simți.
Să fii mai deștept decât altcineva... E un val de adrenalină.
Să fii în casa cuiva...
Atâtea obiecte scumpe...
Și sunt ale tale.
Îți dă putere. Tu ești șeful, tu ești la conducere.
Am căpătat reputația că mă bat cu oricine.
Nu credeam că apuc 20 de ani. De ce să nu dau... totul?
Îmi era rușine, fraților... Nu mă descurcam cu cititul și scrisul.
Pe atunci eram un mincinos nenorocit.
Când te urăști atât de mult, nu-i poți iubi pe alții.
Te stresează mai mult să fii numit violator condamnat sau să boxezi?
Mă stresează să discut cu un jegos ca tine.
- Haide, Mike... - Nu. Ești jegos.
Suntem în direct.
- Și? Ești jegos. - Încheiem interviul.
- Mersi că ai venit. - Du-te-n mă-ta!
- Discutăm mai târziu. - Trebuie să plec.
De ce să am compasiune? Nu aveam viitor.
Mă interesa să mă răzbun pe cei care mă agresaseră.
Ce e, Mike? De ce te-ai oprit?
Înainte să mă nasc, mama fusese gardian.
Văzuse persoane de culoare la închisoare. Chestia asta o înfricoșase.
Voia să bage frica și-n mine.
POLIȚIA NEW YORK
Când eram arestat...
venea la secția de poliție...
și făcea ceea ce știa ea să facă.
Nenorocitule!
Se întâmpla regulat.
Odată m-a bătut atât de rău, că nici n-am mai fost acuzat.
O familie de albi nu aprobă violența asta. Văd că dați din cap dezaprobator.
O familie de culoare vede o femeie care vrea să-și țină în viață fiul.
De câte ori...
Nu știa cum să mă facă să înțeleg. Nu-i ușuram sarcina.
Cu cât dădea mai tare, cu atât se temea mai mult.
A murit înainte să ajung să am succes.
N-a știut. N-am apucat să fac un gest frumos pentru ea.
Sora și fratele meu n-au intrat în belele. Aș fi vrut să știe că voi fi bine.
A încercat, dar tot am ajuns la pârnaie.
Băi! Ai mai fost la Spofford?
Văru-meu zicea că, în prima noapte aici, unii l-au ținut și l-au tăiat.
Acum arată ca naiba...
Cei tinerei ca tine... Sunt convins că le plac prospăturile.
Mike, ce faci, frățică?
Noroc, Barkim!
Relaxează-te, toată gașca e aici, frățică!
- Ca o reuniune la școală! - Doar că noi n-am fost la școală.
Spoff a devenit o a doua casă pentru mine.
Am fost în locuințe de grup protejate, școli ajutătoare, pe Staten Island...
La 13 ani, nu mai eram de ținut în zona New Yorkului.
Am fost trimis la centrul de detenție pentru minori Tryon.
Mama nu și-a mai luat la revedere de la mine.
La Tryon intram mereu în belele, dar ziceam: „La naiba, sunt din Brooklyn!”
- Îl făceam dacă nu-mi spărgea dinții. - Mă lași? Uite cum mi-a aranjat coastele!
- Nici nu știa că ești acolo. - Ce-ați pățit?
- Ne-a aranjat domnul Stewart. - E gardian?
Nu. E consilierul pentru îndrumare. Cică a fost campion de box la amatori.
Aș putea să-l bat.
- Sigur, prietene... - Du-te-n mă-ta!
Am auzit de tine.
Pune-ți mănușile!
Singurul care mă împiedica să devin regele locului era acest alb scund.
Îl bat măr!
Îmi amintesc că am crezut că mor. Efectiv, că mor.
Dar mă și gândeam că, dacă învăț să lovesc așa,
o să pot să bat pe oricine, să fur ce vreau.
- Scuzați-mă! Mă învățați să lovesc așa? - Nu.
- Chiar aș vrea să învăț. - Ba nu vrei. Pleacă!
- Vreau să devin boxer. - Da? Și ceilalți de aici vor asta.
Dar n-aveți curajul să puneți osul la treabă.
Am auzit de tine. Ești dur, nu? Ai ajuns la izolare din a doua seară?
Nu vrei să pui osul la treabă, nu te învăț.
- Ba da. Serios, am nevoie de tine. - Eu nu am nevoie de tine.
Îți trebuie credite că să te antrenez.
Dacă nu te mai comporți ca un idiot și ești respectuos, o să te antrenez.
Până atunci să nu te mai văd!
Am început să-mi văd de treabă.
Am reușit să iau note bune.
Tocmai eu, nu? Credeam că sunt cel mai prost din lume.
Se pare că mă duce capul...
Am început antrenamentele cu Bobby Stewart.
După câteva luni s-a dovedit că... Dar deja știți asta.
Cică mă pricep la box.
Pentru prima oară eram bun la ceva care nu era ilegal.
Haide, sun-o!
- Sun-o! - Bine.
- Vreau să afle mama că sunt bun la ceva. - Bine.
- O să creadă dacă îi zice un alb. - Bine. Vreau să discutăm ceva. Pe bune.
- N-am făcut nimic. - Da, știu.
Vreau să-ți fac cunoștință cu un tip. Cus D'Amato, un antrenor de box cunoscut.
Te poate ajuta să progresezi.
De ce? Ce am făcut?
- Ce vrei să spui? - Tu mă antrenezi.
N-ai înțeles. L-a antrenat pe Floyd Patterson, care a ajuns campion.
L-a antrenat pe José Torres. Ai încredere în ce îți zic.
- O să mă străduiesc mai mult. Promit... - Mike, e un pas înainte.
- Haide, fii cinstit! Cu ce-am greșit? - N-ai greșit cu nimic. Uite ce e...
Vei fi eliberat pe cauțiune. Nu vreau să intri iar în belele în Brownsville.
Mike, îți vreau binele, nu răul.
Înțelegi?
Haide, Mike, bucură-te! E o veste bună.
Bine...
Cus D'Amato a antrenat nu unul, ci doi campioni. Era o legendă.
TORRES VS PASTRANO
Atunci avea o mică sală de sport la Catskill, New York.
Căzuse în anonimat.
Boxerii ziceau că e depășit.
- Eram ultima lui șansă. - Gata, ajunge!
Șansa la o viață de huzur.
Să vă zic ceva. El e campionul mondial la categoria grea.
Pe Patterson l-am făcut cel mai tânăr campion.
Dacă mă asculți, tu vei deveni cel mai tânăr campion.
O fiară. O teroare. Un monstru. Ce zici de asta?
Credeam că e pervers. În cartier, astfel de vorbe preced un abuz sexual.
Nu pot să cred că ai doar 13 ani!
Atât am, domnule.
Ai un talent înnăscut, Mike. Mi-a plăcut cum ai boxat.
În timp vei deveni cel mai mare boxer din toate timpurile.
Crezi asta?
Nu știam ce să cred despre asta. Sincer, mă gândeam cum o să-l jefuiesc.
- Nu știu ce să zic. - Ăsta e adevărul.
Toți cred că sunt terminat, dar nu e așa. Am așteptat.
Cred că tu ești cel pe care l-am așteptat. Acum mă bucur că am trăit atât.
Ce zici, încerci? Accepți să lucrați împreună?
Ce zici, Mike?
- Ăia sunt trandafiri? - Poftim?
Trandafiri.
N-am mai văzut unii adevărați. Doar la televizor.
Toate bune, Mike?
Alo!
Ce te frământă?
Cred că o să devin cineva.
Subtitrarea: Gabriel Popescu