Maten är klar! Kom, hörni!
Pappa?
Pappa, jag såg något vid vattnet.
-Vad menar du? -Det är en båt.
Jag ser ingenting.
Jag vet inte. Den flöt hit.
Vad tittar de på?
-Julie, vad gör ni? -Var försiktiga.
-Hej, Connie. -Hej.
Vad vet vi om fallet?
Det är svårt att beskriva. Du får se själv.
Amy Lafoy upptäckte det först. Och hon visade det för hela familjen.
De lär få svårt att sova framöver.
-Känner vi till offret? -Det går inte att avgöra.
Har du någonsin sett något liknande?
Har du ringt rättsläkaren än?
Carl skulle behöva se det här.
Carl är i Iowa till slutet på månaden. Jacob är på väg.
Ja, han är rätt man för det här.
-Jacob. -Hawkins. Lone Crows polischef.
Snygg bil.
-Jag hörde att du ska flytta söderut? -Ja. Om en vecka.
Du blev kvar här oväntat länge. Vad säger Meg om flytten?
Jag har inte pratat med henne på ett litet tag.
Ett litet tag? Vad innebär det? Precis lagom länge eller för långt?
Vad har du till mig?
Okänd individ i en kanot.
-Avliden? -Det går inte att beskriva.
Låt oss se vad vi har att göra med.
-Herredjävlar. -Jag vet.
Var är hans skelett?
Skulle det kunna vara djur som har gjort det här?
Djur?
Då skulle vi hitta fragment av ben. Var upptäckte ni kroppen?
Det här har inte gjorts av djur.
Insekter skulle ha lämnat efter sig puppor eller spindelväv.
Hans inälvor har slitits sönder.
Titta på det här.
Vad ser det ut som?
Är det ett till djävla finger?
Ert offer var vanställd.
-Det borde underlätta för er. -Ja, identifiering borde gå fort.
Jacob, vad är det där?
...det blir en varm tisdag.
POLISCHEF JOHN HAWKINS
-Kan du ställa undan den här? -Okej.
-Varför? -För den ger mig rysningar.
Vi har ingen tydlig dödsorsak.
Jacob ska till Thunder Bay med vävnadsprover.
Men vi upptäckte något värdefullt.
-Vårt okända offer... -Cole Parsons. Det är offrets namn.
Lonnie Isey inspekterade sina fällor och hittade det här.
Doktor Cole Parsons.
Ett geni inom fysik med ett laboratorium på University of the Ozarks.
Det ligger i Oklahoma.
Vad gjorde han här?
Han hyrde ett hus vid Link's Creek.
Verkligen ute i vischan. Det enda som finns där ute är träd.
Och ett hus. Ett stort hus enligt detta.
Han hyrde en båt som tog honom dit, Hawk.
Av någon som vi känner?
Meg Fulbright.
Där ser man.
-Du var alltid en bättre skytt än mig. -Polischef Hawkins.
Vilken lag har jag brutit mot?
-Är detta din nya odåga? -Ja, vi välkomnar dem här.
Lester, det här är John Hawkins. Lone Crows polischef.
Tills han flyttar härifrån.
Jag antog att du hade hört om det.
I vår lilla stad? Vid det här laget vet tvättbjörnarna om det.
Placerar de dig söderut?
Äntligen når du storstaden.
Stort grattis.
Jag är faktiskt här gällande ett fall.
Du transporterade någon för ett år sedan. En man vid namn Cole Parsons?
Ja, han var forskare. Vad är det med honom?
Vi hittade honom död i morse.
Fy fan.
-Vad hade hänt? -Det kan jag inte säga än.
-Hade du sagt det om du kunde? -Vad minns du om honom?
Han verkade schysst. Kändes lite frånvarande.
Han behövde nå Link's Creek. Det var han och några stora trälådor.
De innehöll utrustning.
Vilken sorts utrustning?
-Det var hans ensak. -Du övervägde inte att fråga?
Säger killen som inte ens berättar att han ska flytta härifrån.
Jag måste ta mig till Link's Creek. Undersöka stället.
Jag behöver transport och någon som känner till trakterna.
Connie!
Vad är det?
-Vad vet vi om den försvunna flickan? -Parsons dotter?
-Ja. -Bara att hon ännu är saknad.
Men ärendet har inte lagts ner. Jag inväntar samtal från utredaren.
-Förhörde vi föräldrarna? -Ja, det verkar så.
Linda Parsons var på annan ort när dottern försvann.
Och doktor Parsons var så uppriven att de behövde ge honom lugnande.
-Tränar du hundar nu? -Det är bara en hobby.
-Att ta folk genom våtmarken är mitt jobb. -Intressant ordval.
Du är dig lik, Jake.
-Är du säker på det här? -Säker på vad?
På någonting alls?
Håll dig nära telefonen, okej?
-Så vägen tar slut här? -Man kommer inte längre med bil.
När jag åkte med Parsons var det högvatten.
Ändå kunde vi knappt ta oss fram.
En fiskebåt?
Det blir inget fiskande, Jake.
-Hur lång tid tills vi når huset? -En dryg timme?
Vi kan slå läger och ta båten imorgon om du vill?
-Har du flodljus? -Ja, och regnskydd.
Nej, vi åker ikväll.
Tänk om någon är där? Det kommer att vara mörkt.
Du åker med polischefen, Jake. Oroa dig inte.
Hur blev det med "en dryg timme"?
-Hej, Connie. Något nytt? -Ja, några saker.
Först gäller det den där getingen.
Den ni hittade på Parsons kropp.
Den är inte särskilt död.
-Ska jag skicka den till laboratoriet? -Det känns inte som en prioritet.
-Var det något mer? -Jag har inte fått tag i hustrun än.
Men jag pratade med en man som arbetade med fallet.
Han sa att Linda Parsons fick ett sammanbrott när dottern försvann.
-Hon hamnade på en psykiatrisk mottagning. -Inget att skämmas över.
Nej, men hon skyllde dotterns försvinnande på något som hennes man hade uppfunnit.
-Vad menar du? -Någon sorts maskin.
De faxade mig förhöret.
Connie, jag hör inte dig.
"Min makes skapelse tog min dotter."
Hallå?
Hawk, hör du mig?
-Goda nyheter? -Ett samtal om en insekt.
Hörde ni det där?
Ja.
Ljudet kommer från alla håll.
Fan!
Hela mitt liv. Du är myggornas heroin.
Meg, vad var det där?
Vad det än var så är det borta nu.
Huset är längre fram. Det öppnar upp efter 90 meter.
Okej, ni får sköta båten. Jag går dit ensam först.
-Det där kommer jag inte att sakna. -Jag sa ju det.
-Jag kommer inte att sakna dig heller. -Det är bara fakta, Meg.
Nej, du mobbar mig. Du är en riktigt självbelåten djävel.
Så du bytte ut mig mot polischefen?
Jag tänker fortfarande på oss, Meg.
Vi försöker att bete oss professionellt.
Herredjävlar.
Vem fan bygger något sånt här?
Det ser annorlunda ut.
Hur då? Vad fan menar du?
Jag går in och kikar. Stanna här.
Hallå?
Det är polisen!
Någon hemma?
Hawk!
Det är ett stort hus.
-Jag hittade inga livstecken där inne. -Borde vi åka tillbaka?
Hem ljuva hem.
Så här illa minns jag inte att det var.
-Kanske råttor? Tvättbjörnar? -Ja. Riktigt stora.
Det kommer från källaren.
Hörni, kolla på det här.
Någon sorts generator.
Hur mycket ström behöver det här stället?
Beror väl på vad man försöker att göra.
Det här är nog strömkabeln.
Och den där då?
Det finns något här bakom.
-Vad intressant. -Vad?
Den går hela vägen upp.
Jag vet var den här kabeln går. Det fanns ett till rum längre bak.
Jag svär att den här dörren var låst sist jag gick förbi.
Riktigt märklig skit här inne.
Vad är det här?
Vad är det där?
-Fan! Jag blev stucken! -Är du okej?
-Rör inte mig för fan! -Behärska dig själv.
-Låt mig kolla. -Jag mår bra.
Dessa djävla insekter älskar min blodtyp. Och det här är voodooskitsnack!
-Sa du vilken sorts forskare han var? -Nej.
Men han ägnade sig åt fysik. Partikelfysik.
-Nej! -Vad är problemet?
Minns du när Greg och Anna bråkade om Jiffy Peanut Butter?
Vad har det med det här att göra?
De kunde inte avgöra om det hette Jif eller Jiffy,
trots att de hade ätit den sortens jordnötssmör sedan 1970-talet.
-Vad menar du? -Det är Mandelaeffekten, Connie.
Mandelaeffekten.
Har du aldrig undrat varför saker har förändrats sedan 2008?
Det är dessa forskares fel. Sedan dagen de började
leka med partiklar och kollapsande svarta hål,
har världen inte varit densamma.
Tänk efter! Hette det Jif eller Jiffy?
Dröj kvar.
Connie här.
Vem bygger ett stort hus mitt ute i ingenstans?
Längs Porcupine River? Jag vet inte.
-Empire Railways gamla linje gick där. -Jag tänkte också på det.
Kontakta lokala pälshandlare. Hör med dem om de känner till stället.
Och lokala piloter. Kanske flög de över...
-Är du kvar? -Hallå?
Connie?
Var det så här du föreställde dig att avsluta din tid som polischef?
Jag hade hellre varit berusad,
och haft på mig en bjönskinnsmössa.
Ja, jag såg också något annat framför mig.
Som vad? Du snor min tjej och dumpar henne.
Du påverkade oss båda två.
-Vad är ditt problem, Jake? -Vad är ditt?
-Det har du ingenting med att göra. -Där har du fel.
Det slutade att vara din ensak dagen då Meg kastade ut dig.
Vilket hände långt innan vi blev tillsammans, så lägg ner ditt skitsnack.
Härlig berättelse, Hawk. Du är hjälten och jag är skitstöveln.
-Du är en skitstövel, Jake. -Men du är ingen hjälte, John.
Du inser inte vad du har.
Jag gör det här för hennes skull, inte din.
Du begår mitt gamla misstag.
-Hej. -Hej.
-Är du okej? -Absolut.
Är du säker? Ditt öga ser lite...
Jag behöver inte en läkare. Det är okej.
Okej.
Fan! Du skrämde mig.
Förlåt, jag tänkte bara att alla borde sova i samma rum inatt.
-Varför det? -Det känns säkrast så.
En av oss kan hålla utkik.
Jake kan vara din rumskamrat.
Hej.
Jag kan inte sova.
Någonting har hänt i det här huset sen sist.
Vad menar du?
Huset känns helt annorlunda.
Något har förändrats. Som att stället har åldrats.
Jag förstår inte riktigt vad du menar.
De där kablarna och något i luften...
...som doftar järn.
Det kanske bara är min inbillning.
Jag kan vara ensam ute i skogen i veckor, men jag klarar fan inte av det här huset.
Du frågade inte ens om jag ville flytta med dig.
-Hade du sagt ja? -Skulle du ha stannat?
Hade du bett mig att stanna?
-Hade det spelat någon roll? -Nu är du orättvis.
Det känns som att vi tävlar om vem som kan säga fel först.
-Skulle du föredra om vi bara var tysta? -Vore det lättare för dig?
Vänta, gå inte.
-Vad är det? -Det är elen.
Elen har stängts av.
Vad fan är det där?
Jake?
Han måste ha gått ut för att kissa.
Vilka är ni?
Okej.
-Håll dig bara lugn. -Jag är lugn.
Var är min make?
Din make?
Är du Linda Parsons?
Rör dig inte!
Mitt namn är John Hawkins. Jag är Lone Crows polischef.
-Vad gör du här? -Jag kan fråga dig detsamma.
Jag vill hitta min make.
Fru Parsons, Linda.
Vi hittade en avliden man utanför Lone Crow.
Söderut, ned längs floden.
Det är därför vi är här.
Jag beklagar verkligen.
Vill du ha någonting?
Lite värme vore skönt.
Generatorn har slocknat.
Jag ska försöka att starta den.
Var försiktig.
Hur dog han?
Vi hoppas att kunna förstå det när vi får tillbaka provsvaren.
"Hoppas"?
Naturliga orsaker har uteslutits. Mer än så kan jag inte säga just nu.
-Meg, klarar du dig? -Ja, men jag kan inte starta den!
Du letar alltså efter din make. Hur hittade du hit? Kontaktade han dig?
Nej. Jag lyckades få kontakt med byrån som hyrde ut det här huset.
Jag bokade ett flyg.
Var är piloten?
Han stannade inte här. Jag bad honom att åka.
Stannade du här ensam inatt?
Min make hade varit här.
Elen var ännu igång.
Jag väntade på honom.
Till slut bestämde jag mig för att leta.
-Och nu kom du tillbaka? -Ja.
Okej.
Kroppen var oerhört skadad.
Men vi hittade din makes identitetshandlingar.
Så ni är inte helt säkra?
-Ni vet inte om det verkligen är han. -Din makes hand.
Vad är det där?
Stod någon annan utanför när du kom hit?
-Nej, inte vad jag såg. -Vad gör ni?
Stanna här.
Jacob?
Djävla snubbe.
Helvete.
Mamma!
Isabelle?
Jake? Håll ut!
Jake!
Var är jag?
Satte du på den där maskinen?
Nej. Självklart inte.
Det här är inget skämt.
-Vad fan var det där? -Jag vet inte.
Hur tog du dig upp dit?
Jag låg och sov. När jag vaknade var jag på vinden.
Rör inte mig, okej?
Jag behöver lägga mig ner.
-Var är Linda? -Hon är nog kvar där uppe.
Mår du bra?
Nej. Nej, jag mår inte bra.
-Var hittade du den här? -Den låg på nedervåningen.
Din dotter...
...var här?
Du sa hennes namn tidigare.
Du sa "Isabelle".
När man förlorar ett barn så ser man det överallt.
Den här maskinen tog henne ifrån mig.
Vad har den för funktion?
Har du hört talas om partikelacceleratorer?
De använder elektromagnetiska fält för att transportera partiklar med enorm fart.
-Är den farlig? -För de som kliver in i den.
Och för de som är utanför?
Linda!
Det här rummet var låst tidigare.
-Var hittade du nyckeln? -Det gjorde jag inte. Dörren var öppen.
Vad vet du om det här?
Jag jobbade med Cole i över 10 år och det här är absolut inte hans verk.
Är du säker?
Om det här inte är hans verk, vad fan är det då?
Kanske hade han medhjälpare?
Någon som han kommunicerade med i hemlighet?
Men varför sa han inte det till mig?
Jag kunde höra röster mitt i natten.
Okej.
Kanske kan vi få svar på det om vi får tillgång till hans dator.
-Ber du om min tillåtelse? -Jag ber om lösenordet.
Jag önskar att jag kunde hjälpa dig.
Jag förstår att det här är svårt.
Men om jag ska lista ut vad som hände med din make...
Linda?
Hej, Tingeling.
Det där förtjänade jag.
Vi hade starka anledningar att tro att ni var död, herr Parsons.
En kanot åkte på grund med en kropp inuti.
Kroppen var sargad.
Usch, vad fruktansvärt.
Beskriv gärna händelseförloppet.
Ms Fulbright transporterade dig i sin båt?
-Vems båt? -Min båt.
Ja, just det. Det var så länge sedan att jag hade glömt.
Glömde du bort mig med?
Nej. Linda, jag skulle aldrig kunna glömma bort dig.
Aldrig.
Jag behövde bara komma bort ett tag.
Ett tag?
Det har gått över ett år.
Känns som en evighet.
Jake?
-Hej. -Hej.
Kan jag få lite vatten?
Men inte kranvatten. Jag litar inte på vattnet här.
Visst, jag ordnar det. Hur mår du?
Bättre, tack.
Nu när vi vet att du lever behöver vi få svar på en helt annan fråga.
Varför bar en död man din ryggsäck?
Okej.
Vill du berätta om maskinen på vinden?
Jag har arbetat mycket flitigt med den.
Skulle någon vilja stjäla den ifrån dig?
-Det kan jag inte föreställa mig. -Vad skulle du göra om den blev stulen?
Hawk, det är Connie igen.
Ring mig så fort du kan. Jag har lite ny information åt dig.
Vad är det nu, Alex?
Jag tänkte på den där fysikern som du nämnde.
Jag vill inte skrämma dig.
Jag är inte särskilt lättskrämd, vilket du borde veta.
Har du någonsin hört talas om Cole Parsons?
-Vad är det med honom? -Han jobbade på CERN.
-Tills han fick sparken. -Vad är CERN?
CERN är världens största laboratorium för partikelfysik, Connie.
Vet du vad de gör där? Ritualer i svart magi.
Det finns hundratals klipp på YouTube. Vad märkligt att du inte har sett dem.
-Okej, men varför skulle de... -Lyssna på mig.
Folk över hela världen hör ett besynnerligt brummande ljud.
Varför ger de oss ingen förklaring? För att det inte finns någon!
De öppnar portarna till helvetet.
Och Parsons är en ledande aktör.
-Jag måste jobba, Alex. -Kom igen. Connie, låt dem inte...
Jösses.
Trodde du att jag inte skulle hitta dig?
Cole.
Jag har sett ditt hemliga rum.
Och maskinen på vinden.
Hennes docka.
Jösses, Cole. Varför tog du hennes docka?
Jag behövde henne.
Prata med mig. Snälla.
Jag måste få veta vad som hände.
Vad som hände er båda.
Inte nu.
Gå och vila.
Cole!
Kan du höra mig?
Herregud.
Jacob, släpp min hand.
Jag måste försöka få tag på Connie och förstå vad jag ska göra härnäst.
Det vi måste göra är att ta Jake härifrån. Desto snabbare desto bättre.
Polischefen!
Jacob?
Jake?
Jake, är du okej?
Du måste titta på hans hand.
Hans hand!
-Herredjävlar. -Vi måste ta honom härifrån!
Ni får ringa efter ett flygplan.
Jag har ingen täckning.
Vi tar båten ner för floden och försöker att få täckning.
Åk, nu!
-Vad fan är det här? -Jag är ingen läkare.
Nej, men du vet mer än du berättar.
Han var...
-Vad? -Maskinen slogs på när han var i den.
Ingen vet vad det kan ha för effekt på ens molekyler.
-Inte ens din man? -Nej.
Nej, han kan inte ha vetat.
Han skulle aldrig använda den på vår dotter.
Vad sa du?
Han älskade henne mer än allt.
Han visste inte.
Se på mig.
Han visste inte.
-Hände det här er dotter? -Nej. Jag svär på Gud.
Du måste tro på mig.
Helvete!
Båten!
Jag tog den i land igår.
Saker försvinner ofta här.
-Har du rört vår båt? -Nej.
-Någon har gjort det. -Det verkar så.
Driver du med mig?
Ni borde leta nere vid lägret.
-Vilket läger? -Ned för floden.
-En och en halv kilometer? Kanske två? -Jag såg lägret på vägen hit.
Det ligger vid den där grejen som vi såg igår.
Okej.
-Låt oss undersöka det fort. -Hur gör vi med Jake?
Vi får ta hand om honom sen. Kom nu.
Du är sprickan.
Vad sa du?
-Meg, vad sa han? -Vi glömmer det.
Vad sa du?
Men, jösses! John!
Jag borde ha gjort det här när han anlände.
Stanna där!
Vad fan skrattar du åt?
-Vad sa han till dig? -Jag vet inte.
Nu blir du kvar i Lone Crow!
Det är lika bra. Kom så går vi.
Jake, är det du?
Hör du mig?
Jag hör dig knappt. Vänta.
Jake?
Säg till Hawk att vi har fått provsvaren. Offret är Cole Parsons.
Det bekräftar vad vi redan anade. Men han måste ringa upp mig.
Lugn och fin.
Du är nästan här.
Hawk!
Jösses.
Hej, Tingeling.
Jag visste att du skulle hitta mig. Jag hoppas bara att det inte är försent.
Jag gjorde det, Linda. Jag nuddade vid verklighetens gräns.
Men någonting rörde också mig.
Jag gjorde någonting som jag aldrig borde ha gjort.
Jag utförde experiment på andra.
Men jag insåg inte konsekvenserna.
Jag måste lämna dig nu.
Innan det tar död på mig. Inga fler hemligheter.
Hata inte mig, Linda.
Nej!
Snälla, nej!
Isabelle!
Nej.
Nej!
Vad har du gjort?
Är hon här?
Nej!
Var är hon?
Nej!
Jag beklagar att du behövde se det där.
Jag är gravid.
Hur länge har du vetat?
Meg.
Låt oss fokusera på en sak i sänder.
-Okej. -Ja. Toppen.
Var fan är han? Är han fysiker eller trollkarl?
Vi måste nog anta det värsta här, okej?
Okej. Det verkar klokt.
Nej, vänta. Lyssna. Lyssna på mig.
Det här är mitt jobb.
Jag vill att du stannar här. Du håller mig om ryggen, eller hur?
Jacob?
Jake?
Jag ska ta dig härifrån.
Var det där...
Det där var inte Jake. Det är bara hans skal.
Ge mig min dotter.
Mamma?
Min älskling.
Isabelle, vänta...
Vi måste förstöra maskinen.
-Hur då? -Jag kan spränga den.
Okej.
Kan du hantera de där typerna?
Ja.
-Om någonting händer... -Nej.
Du måste ta dig härifrån om någonting går snett.
Okej.
Herregud.
Kom tillbaka till mig.
Hawk!
Var är du?
John!
Jag är okej!
Vi springer om fem sekunder! Är du redo?
Nu!
Specialister undersöker ännu händelsen i Link's Creek.
Vi har inte fått ett officiellt uttalande, men en anonym källa jämför
situationen med katastrofen i Chernobyl 1986.
Dödsantalet fortsätter att stiga.
Hej, Meg. Jag borde ha ringt innan.
-Det är ingen fara, Connie. -Jag ville ge dig det här.
Jag tänkte att du kanske ville...
Det är Johns gamla prylar.
-Hur har du det? -Jag är trött, men annars okej.
Har du hört rapporterna?
-Vilka rapporter? -Huset vid Link's Creek.
Det kryllar av specialister. Och de berättar inte någonting för någon.
Vi kommer nog att behöva evakuera. Jag ville förvarna dig.
Har du någonstans att gå?
Ja.
-Och dina... -Jag skänkte bort dem.
Jag behövde stillhet.
Självklart, jag förstår.
-Säg till om du behöver någonting. -Tack, Connie.
Översättning: Cid Harrows www.firstlightmedia.com