Mi-am petrecut o viață întreagă observarea altor persoane.
Și o viață întreagă de a fi observat.
Deci da, sunt gata.
Ce grădină minunată.
Mase de flori albe, cer albastru.
O!
„O să am niste cafea."
Voi bea o cafea.
— Și apoi vom pleca cu toții.
Și apoi putem pleca cu toții.
— O, dragul meu dulap mic.
Și acolo, draga mea dulap mic.
Întotdeauna am făcut-o bani împrăștiați despre
ca o nebună.
Și m-am căsătorit cu un bărbat.
M-am căsătorit cu un bărbat.
Bună dimineața, doamnă Lillian.
— O, mulţumesc, dragă bătrâne.
Mulțumesc, dragă bătrâne.
"Sunt asa bucuros încă ești cu noi.”
sunt asa bucuros inca esti cu noi.
Oh, Doamne, ești...? Tu...
Tu ești Lillian Hall!
Oh, Doamne! Te-am văzut în Vizita.
A fost primul meu spectacol pe Broadway.
— Atunci erai doar un băiat.
Am fost. Aveam vreo nouă ani.
— De ce ai îmbătrânit atât de mult?
De ce ai îmbătrânit atât de mult?
- Buna dimineata, doamna Hall. - Bună dimineața.
Nu, nu pot sta nemișcat.
Nu sunt în stare să o fac.
Bună dimineața, Lillian.
„Dimineața, draga mea.”
Locuri în zece, apoi mergem direct la prânz,
deci sper ai mâncat un mic dejun bogat.
„Am mâncat crocodili”.
Povestește-ne despre Paris, nu?
Ai mâncat broaște?
Am mâncat crocodili.
Vorbind de crocodili,
băieții video sunt aici pentru trusa de presă.
Asta e azi?
Da.
Am dormit prin mai multe piese de teatru decât îmi pot aminti.
Deci, ce o face atât de specială?
Ei nu le fac mai ca ea.
De aici, aș avea grijă în livadă.
Fericirea se trezea cu mine fiecare dimineata.
Și apoi a fost exact cum este acum.
Nu s-a schimbat nimic.
Fără costume în dimineața asta. Începem de la vârf.
Și ești cu adevărat inca student?
Presupun că voi fi mereu...
Ooh! Nu așteptați. Ah.
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Hei, David, Am crezut că o să stau aici.
Da, nu, așa e. Am reblocat asta luni.
Ce? Luni am reblocat
că el va sta, tu stai.
Oh da. Bine.
Adică, hai să... Poate l-am putea păstra, dacă tu...
Nu. Nu, nu, nu, nu, nu, nu.
- Nu, o voi primi. E în regulă. - Bine. Grozav.
Multumesc baieti. Să, uh-- Să luam o pauză,
și vom ridica chiar la intrarea lui Evan.
Orice altceva a fost grozav.
Și vom împinge până la capăt prin orice ar fi.
Multumesc tuturor.
Până la capăt, da, te rog.
Este aproape miezul nopții.
Ei bine, fac unele dintre cele mai bune ale mele munca dupa miezul noptii.
Deci am auzit.
Nu este suficientă cafea în lume pentru asta.
La dracu.
Bine.
„Stai”.
Pe scenă stânga.
- Mulțumiri. - Mm-hmm.
O, Lilly, iubire.
Hmm.
David, copacii ăia de pe scenă au plecat încă mai aruncă umbre.
Dacă mutăm acei copaci orice mai sus,
vor fi pe 48th Street.
Bine. Ia o pauza Ne vom da seama de asta.
Pentru asta este tehnologia.
În regulă, haide. Arată-mi ce vrei să văd.
Bine. Vezi chiar aici?
- A fost o zi bună. - Ei bine, nu stiu.
Oh Doamne. Trebuie să iau asta.
- Da. - Noapte bună, Lillian.
- Ne vedem mâine. - Ne vedem mâine.
Buna ziua?
- Dacă facem asta... - Da.
O să am nevoie adevărul de la tine.
Adevărul complet.
Mi-am trăit toată viața...
intr-un loc care creează iluzii.
Minciuni, le puteți numi.
Dar scopul meu a fost întotdeauna fost adevarul.
Atunci spune-mi, când ai știut prima dată?
Bine bine bine.
De cand Lillian Hall doarme?
De niciodată.
Ei bine, nu te obișnui cu asta, domnișoară.
În regulă, e-mailurile tale necitite. Oh, iată unul de la Flo.
Repetiție azi a fost împins o oră.
Bine că am prins asta.
Și mai sunt unul, doi,
de la Aripa Teatrului American.
Știi, s-ar putea să vrei pentru a vă verifica computerul
din când în când, doar pentru rahat și chicoteli.
Oh, Hristos.
- Cine ar putea fi acela? - De unde sa stiu?
- Ei bine, nu pot... - Știu.
Margaret!
- Ce bine să te văd. - Bună.
- Ce surpriză. - Mai e în pat?
Da.
- Bună. - Oh, salut, iubito.
Imi pare rau mama. eram blocat în tunel timp de 35 de minute,
aspirarea de evacuare. încă pot gustă-l în gură.
Nu știu ai intrat azi.
Da ai făcut. Ți-am spus săptămâna trecută.
Am stabilit o întâlnire pentru micul dejun. Am făcut o quiche.
Oh!
Pentru că am fost venind azi
pentru chestia aia cu scrisul la ASPCA pentru a scrie...
biografiile câinilor.
- Câine ce? - Biografii de câini.
Ține minte, ți-am spus totul despre asta.
Plimb câinii. Văd cum sunt.
Dacă sunt hiper, Eu nu spun asta.
Spun „bun prieten de jogging”.
Dacă sunt bătrâni, Spun „însoțitor de confort”.
Toți câinii mei sunt adoptați. Stii asta.
Da. Da, eu acum. Da.
Și... Și așa am fost o să iau micul dejun.
Și așa am făcut o... quiche.
Vecinul meu cu puii
adus peste toate aceste ouă proaspete.
Și m-am gândit, de ce sa nu faci o quiche?
Ai un vecin cu gaini?
Fac.
Ai auzit asta, Edith?
Da bine, când locuiam în Jersey,
vecinii mei aveau cimpanzei.
De ce nu sunt surprins?
A fost un foarte frumos cartier din Passaic.
Nu există așa ceva.
Dragă,
Îmi pare atât de, atât de rău, dar... Ei bine,
- Am repetiție azi dimineață. - Da da.
Da, da, ei bine, altă dată.
- Și tu ai... - Biografii de câini.
- Deci, mamă? - Nu?
Înainte să plec, l-am luat pe Finn...
...la medic ortodont în această săptămână.
- Nici nu voiam să plece. - Edith! Telefon!
I-am tot spus despre toti scriitorii geniali
cu dinții strâmbi.
Reședința lui Lillian Hall. Da ce mai faci?
Oricum, conform la acest ortodont, el are, uh...
Ei bine, ai noroc. Ea este doar, uh...
Ea tocmai termină o întâlnire.
- Și, uh... - ...problemă de malocluzie.
Îmi pare rău pentru e-mailuri.
- Oh, asta nu sună bine. - Internetul nostru a fost în jos pentru o vreme.
- Este... - Uh, Edith, cine este?
Problema este că între extractiile si bretelele,
va costa ca opt mii.
- Bine, stai, dragă. - Uau, uau. Huh.
Sunt Bill Long.
Bill?
Aripa teatrului american? Premiul pentru întreaga viață?
- Oh. - Doamne, mamă! Într-adevăr?
Câți ani cred că am?
Până acum, 104.
Spune-i doar Eu... eu... nu pot vorbi acum.
- Nu, Lillian. Lillian. - Că suntem în repetiție.
- Și am, fac o piesă de teatru. Spune-i tu. I-am spus de mai multe ori.
- Nu, haide! - Lillian.
Te porți ca un copil.
- Nu-mi pasă. - Argh!
Ea a terminat cu întâlnirea. Bill, ai sincronizarea perfectă.
Oh, ea mor de nerăbdare să vorbească cu tine. Iat-o.
Bill. Oh dragă.
Ce răsfăț minunat să aud de la tine astăzi.
Oh, aș fi onorat. Aș fi atât de onorat.
Dar ascultă, dragă, suntem la repetitie.
Previzualizările încep săptămâna viitoare.
Adică, există vreo posibilitate
că poate asta ar putea astepta pana...
Ei bine, până după ce deschidem?
De ce nu poate ea accept doar acum?
Oh, este o chestie de actriță. Nici măcar nu încerca.
Știam ai intelege.
Oh, Bill, stai, stai.
Te voi vedea în seara deschiderii?
Bine!
Da. La fel și ție. Pa acum.
- Si Oscarul merge la... - Oh, taci.
Oh, dragă,
Îmi pare rău că am fost întrerupt. Ce spuneai?
- Despre bretele. - Da, da, da.
Ei bine, George a făcut-o un nou comision.
Face o... restaurare pe o piatră brună din Brooklyn.
Dar până începe asta...
Lillian, e timpul să ajungi fundul tău osos în viteză.
Păi, nu pictează?
Ei bine, da, da, da.
El face ceva acuarele cu adevărat fantastice,
dar e între locuri de muncă, ştii.
- Uh-huh. - Și încă nu a fost plătit pentru ultimul.
- Asa de... - Oh.
Lillian. Pleci în 20 de minute.
Douăzeci de minute?
Doamne, nu sunt îmbrăcată.
Nu mi-am pieptănat părul. Nici măcar nu m-am spălat pe dinți.
Ascultă, dragă.
Vom vorbi despre asta foarte curând.
- Bine? În regulă. - Bine, da.
Da da. Vai! Trebuie sa merg si eu.
- Deci, bine. - Câini și găini.
- Pui și câini. - Pa.
Pa, Edith.
La revedere, Margaret.
Pa mamă.
Bine.
Opt mii de dolari? Cum arăt eu, o bancă?
Într-o zi bună, da.
Biografii de câini.
Cred că autobiografii ar fi mult mai distractiv.
Hei, o voi face.
„Numele meu este Watson.
Sunt un corgi. Sunt foarte agil.”
„Ieri,
Am sărit în dreapta peste gardul vecinului”.
„Și am mâncat un pui”.
Nu știu, Edith.
Crezi ca actori ar trebui sa aiba copii?
Vrei o ceartă sau un raspuns?
Un răspuns.
Nu.
De ce nu?
- Acum vrei o ceartă. - Haide.
Sunt o mulțime de actori care sunt și părinți.
Acesta este cunoscut sub numele de oximoron.
Vorbind despre, nu te-ar ucide
pentru a plăti pentru dvs bretele nepotului.
Este o avere!
- Oh! - Iisuse Hristoase, Lillian!
- Oh, wow! - Lillian.
- Nu, eu... - Uită-te la mine.
Ce? Sunt bine.
Sunt bine.
Sunt bine, sunt bine.
- Bine. - Doar să nu te duci nicăieri.
Bine? O să sun la mașină.
Doamne, am crezut că sunt va avea un atac de cord.
Vestea bună este, quiche-ul ei? Superb.
Hmm.
Ciudat.
M-am născut aici.
Tatăl meu iar mama mea locuia aici.
Și bunicul meu. Iubesc casa asta.
Nu-mi pot imagina viața fără livada de cireşi.
Deci, dacă trebuie vândut, apoi vinde-mă împreună cu el.
Ai milă de mine, dragă om bun.
Dar stii simpatizez cu tine.
Da, dar tu ar trebui s-o spun altfel.
Oh, îmi este atât de rău la inimă astăzi.
Nu vă puteți imagina. Și e atât de zgomotos aici.
Sufletul îmi tremură la fiecare sunet.
Nu pot scăpa de mine însumi.
Pentru că mi-e frică de...
Imi este frica de...
Mi-e frică--
- Sunt-- - „Mi-e frică de tăcere”.
- Ce? - „Mi-e frică de tăcere”.
Pentru că mi-e frică a tăcerii.
Nu mă judeca prea aspru, Peter.
Te-am iubit ca și cum ai...
Linia?
„De parcă ți-ai aparține pentru propria mea familie”.
Te-am iubit de parcă ai aparținut propriei mele familii.
Nu, nu pot sta nemișcat. Nu sunt în stare să o fac.
Acum hai să încerc să-mi amintesc.
- Roșu până la colț. - Aștepta.
- De două... de două ori spre centru. - Acesta este primul act.
- Ce? - „Roșu în colț”.
Asta e din primul act.
Da.
Desigur, este primul act, Știu că.
Dar asta este mintea ei chiar acum.
Știi, se numește, uh, subtext.
Cineva aici ai auzit vreodată de subtext, nu?
- Bine, aici mergem. - Bine.
Ce zici de amintirea emoțională sau memoria simțului?
Numele Stanislavski înseamnă ceva pentru cineva?
Adică, facem Cehov, nu suntem?
Sau este doar un sitcom unde ne-am dat semnele,
spuneți replicile noastre, poate putem adăuga o pistă de râs la ea?
- Hei, Lillian. - Ce?
- Lillian. - Ce? Ce?
Suntem bine.
Cred că o piesă de râs o idee buna.
Oh, taci.
Este o scenă frumoasă. Aș vrea să resetăm.
Ridicați de la intrarea dvs. Și subtextul, apropo, funcționează.
Mai mult subtext, cu atât mai bine. Cand esti gata.
Îmi pare rău, David.
Îmi cer scuze.
Îmi pare atât de rău. Nu am dormit aseară.
Asta nu era necesar.
Te rog spune-mi că ai înțeles asta.
Am facut.
Bine, de la intrarea mea, atunci.
Îmi pare rău. Uneori doar... Nu știu,
imi place sa lucrez intr-un... într-un mod neliniar.
Este în regulă.
Mulțumesc. Să resetăm. Formația arată frumos.
Frumos și strâns.
Uf!
Nu există nicio scuză. Nu-mi pasă câți ani ai.
Îți înveți replicile.
Tu stai pe deasupra. Conștient. Alerta.
Ce?
Ea se zbate.
Au fost săptămâni de repetiții, și ea încă nu este acolo.
David, avem pentru a vorbi despre posibilitate
de a o înlocui inainte să fie prea tarziu.
Suntem la zece minute de la previzualizări.
- E deja prea târziu. - Nu este prea târziu.
Haley Bemmel doar a jucat acest rol la Boston.
The Times, au iubit-o, au înnebunit.
Ar putea intra aici chiar acum și oferă o performanță reală.
Ce vrei sa spui? Ea este o substudenta.
Ea nu este o substudenta.
Ea stă pe lângă ca o favoare pentru mine
pentru că avem probleme, David.
Și e genială, și suntem norocoși să o avem.
Bine. Ei bine, oameni buni vin să o vadă pe Lillian Hall.
- Ce vrei? - Nu.
Oamenii vin
pentru a vedea geniul din centru David Fleming.
Cu sau fără Lillian Hall.
David, te rog.
Am 15 indicii pe acele linii.
Te-am prins. Ai dreptate. Bine, ne vom întoarce.
- O va primi. - Ea va?
Da. Ea este prima doamnă a teatrului american,
pentru numele lui Hristos. Haide.
Ea a fost prima doamnă a teatrului american.
Haley Bemmel este prima doamnă
a contemporanului teatru american.
E nouă, e proaspătă, este emoționantă,
iar ea este gata să decoleze.
Doar pentru că te-ai bătut Haley Bemmel, nu sunt...
Oprește-te.
Da.
- Și? - Toată chestia asta este o căsătorie, Jane.
Este vechiul și noul.
Centru murdar întâlnește regalitatea din partea de sus a orașului.
Am nevoie de ea pentru asta, bine?
Gata când ești, David.
Am nevoie ca ea să fie minunată.
În regulă, doamnelor și domnilor, hai sa ramanem concentrati.
Resetează, toată lumea.
Cue Lillian.
Cue Lillian, te rog!
Cineva acolo, da-le lui Lillian, te rog.
Hei, ea s-a întors spre dressingul ei.
- La naiba. - Oh, minunat. Asta este o nebunie.
- Trebuie să facem ceva. - Am înțeles.
În regulă.
Noapte bună, doamnelor și domnilor.
Apel de companie este mâine ora 12.
Doisprezece amiază timp de jumătate de oră.
- Lillian, dragă. - Oh, David. Heh.
- Zi bună azi? - Da.
am fost...
Ah.
- Mă gândeam că putem... - Te gândeai,
„Te rog, Dumnezeule dragă, Lasă-o pe Lillian să-și amintească replicile.”
Ei bine, da, dar nu.
Îmi pare rău. Știi, cred că...
Trebuie să fie alergii, alergiile mele.
Este perioada asta a anului.
Sigur.
Nu știu, doar mă încurcă, dar...
Uf! voi ajunge acolo, știi că o voi face.
- Mereu faci. - Întotdeauna fac.
- Da. - Na zdorovie.
Lubov Andreevna Ranevskaya.
Dreapta. Da, desigur.
Spre sănătatea mea.
Este un pic ca sa faci dragoste, nu-i asa?
- Ce este? - Regia.
După cum a spus Nichols,
cam ca a face sex cu cineva.
Ești îngrijorat că...
O faci bine?
Da, presupun că niciodată chiar stiu, nu?
Sau dacă ești la fel de bun ca şi celălalt tip.
Dar David, chiar dacă nu erai la fel de bun ca celălalt tip,
Adică, ce ai face, nu?
Ce altceva ai face? Ce ar face oricare dintre noi?
Repetiție, dragă. Acesta este secretul.
Repetiţie, repetiție, repetiție.
Ce-i asta?
Acesta este medicul nostru de producție. L-am sunat deja.
Te pot vedea primul lucru, te rezolvi imediat.
David, nu sunt un om dezamăgit Vechiul Chevy, bine?
Am lăsat câteva rânduri.
Câteva rânduri de câteva ori, iar acum o intrare.
Corect, în acest moment, este o chestie de asigurare.
- Ce este? - Și Jane insistă.
Jane, da, desigur, Jane.
Păi, știi ce?
Mulțumește-i pentru chibzuiala ei.
Bine.
- Voi face asta. - Da.
David.
Am de ales, hmm?
eu?
Noapte bună.
Noapte bună, Lillian.
La dracu.
Du-mă acasă, te rog.
„Umblă în frumusețe...”
Iisus.
Bună.
„Ca noaptea fără nori clime și cer înstelat.”
Trebuie să stai mereu la pândă?
Sunt pensionat. Pândesc este tot ce am.
Doamne, aș putea să mă uit la această vedere toată ziua, nu-i așa?
Fac. Toată ziua.
În fiecare zi.
Nu crezi că ai luat 16?
Șapte litere pentru „spălat”.
Vreau să vorbesc?
- Nu. - Hmm.
Într-o zi îmi vei spune da.
Îndoiește-te serios.
Și nu există că au mai rămas multe zile.
Da. Nu acesta este adevărul?
Vei face vreodată ceva cu acel bloc de lemn?
A stat acolo de luni de zile.
Așteptând să găsesc forma în ea.
Ah.
Nu pot face nimic pana il vezi,
apoi te duci la munca,
dezvăluind ce chiar este deja acolo.
Hmm.
Închis înăuntru.
Evaziv.
Da.
Cum a fost domnul Cehov azi?
De asemenea evaziv.
Ce nepoliticos.
Da da da.
Stai, stai, stai, asteapta asteapta.
Nu pleca acum. Spectacolul abia începe.
Oh, noapte bună, cretinule.
„Se lasă noaptea, Luna răsare,
firmamentul se desparte marea primordială”.
„Și stelele se sparg din ceruri”.
Rămăşiţe care plutesc.
Flotsam ce?
Cuvânt din șapte litere pentru spălat.
Mulțumesc, corectă Lillian.
Deci, ai fost la doctor?
Da, bineînțeles că am fost.
iau direcția. Asta fac.
Deci, îmi spune David ai ceva probleme.
Probleme? Asta ti-a spus?
Ați uitat niște rânduri?
Uh, da, știi,
Cred că trebuie să fie alergiile, doctore.
Aburindu-mi creierul.
Deci dacă e ceva poți să-mi dai pentru asta...
Sigur. Sigur. Dar mai întâi, dacă nu te superi,
Aș vrea să alerg un simplu test de diagnosticare
doar pentru a exclude orice altceva.
Test?
Oh, îmi plac testele.
Dar pot să-l iau acasă si completeaza-l?
Pentru că trebuie să ajung la teatru.
Am întârziat la repetiție.
Livada de cireși. Avem deja bilete.
Eu si sotul meu, nu am rata.
- Suntem mari fani. - Hmm?
De când te-am văzut în Trambuz.
"Tânăr...
ți-a spus cineva vreodată
arăți ca un tânăr prinț din Nopțile Arabe?”
Asta este.
- Asta este. - Asta a fost acum mult timp.
Oh, uau. Te rog aseaza-te. Acest lucru va dura doar un minut.
Bine.
În primul rând, te-aș dori să-ți amintești aceste trei cuvinte.
Le voi cere din nou la sfârșitul.
Minge.
Copac.
Strap.
Minge, copac, steag.
Care este data de astăzi? Ziua și luna.
Hm, marți, 3 aprilie.
Și ce este numele acestui spital?
Insula Rikers.
- Memorialul Riverside. - Foarte bine.
Și aș vrea să începi numărând înapoi
de la 100 pentru mine, cu șapte.
- Cu șapte? - Mm-hmm.
Hm...
O sută.
Hm...
Nouăzeci și trei.
- Ce, 86? - Mm-hmm.
Saptezeci si noua.
Uh, 71.
Nu. Șaptezeci...
doi, șase--
Știi, matematica nu a fost niciodată subiectul meu cel mai puternic.
Nici eu.
Uh, ce-i asta?
Ceva de scris o linie de ieșire cu.
Acum, dacă aș putea obține acea rețetă de la tine,
um, voi fi pe drum.
- Da, desigur. - Mm-hmm.
De cât timp ai fost strângând pumnul așa?
Oh, nu-mi amintesc.
Ei bine, sper te bucuri de joc.
- Ei bine, știu că o voi face. - Bine.
Eh, eh. Acele trei cuvinte despre care am menționat.
Hm, mm-hmm.
Bine...
O pasăre, uh...
a căzut din copac,
și...
mama îl căuta.
Haide. Cine în afară de un elefant ți-ai amintit toate astea?
Destul de corect. Încă un lucru.
Promit, și atât.
Vreau să iei această bucată de hârtie.
Îndoiți-l în jumătate, apoi pliază-l într-un sfert,
și pliază-l din nou în jumătate, apoi pune-l pe podea.
Sa faci asta, și ești liber de mine pentru totdeauna.
O, Lilly, iubire.
Lillian.
Alvin, Ce faci aici?
David m-a sunat despre chestia asta cu doctorul.
Doamne.
Mă văd la doctor, și îmi sună agentul.
Dacă a fost ceva grav, te-as fi sunat.
Dar e adevărat?
alergii, exact cum le-am spus.
- Alergii. - Alergii. Sunt perfect bine.
Slavă domnului. Sunt atât de uşurată.
- L-am pierdut pe Billy Wilding săptămâna trecută. - Știu.
Și Jerry, ei bine, știi, el... abia poate merge
și mai vorbiți, nu fără baston
și patru Boy Scouts ținându-l sus.
Cădem ca muștele.
- Nu eu, draga mea. - Nu, nu tu.
- Niciodată tu. - Niciodată eu.
Ești indestructibilul meu campion.
Haide, dragă. Dă-mă înăuntru.
O, Lillian, cum te simti?
Eram atât de îngrijorați.
Forma perfectă, mulțumesc.
Lillian.
- David. - Cum a mers?
spune doctorul Eu sunt imaginea sănătății.
Era doar alergii.
Bun. Îi voi spune lui Jane.
Da.
Spune-i lui Jane să plece.
Douăzeci de minute.
- Bine. Mulțumiri. - În regulă.
Asta este.
- Oh, Jane, asta e superb. - Mulțumesc.
Oh, e frumos.
Asta are tot de blocarea ei în ea.
Cred că Flo va trece totul cu tine luni.
- Ești bine cu asta? Da? - Grozav. Absolut.
- Mulțumesc foarte mult. - Sunt foarte bucuros...
Hei, ce se întâmplă?
Îmi pare rău.
M-ai chemat pe scenă? sau substudiul meu?
Tu.
Uh-huh.
Dnă Hall, fără lipsă de respect.
Tocmai aveam un avans asupra blocării.
Dar este doar un mare privilegiu să te văd cum lucrezi, într-adevăr.
Desigur.
Și acel privilegiu este totul al tău, nu-i așa?
Ei bine, repetim?
Da, te rog.
- De mare ajutor. Mulțumesc. - Bine. În regulă.
Exact așa subminezi încrederea ei, Jane.
Si al meu.
Vedeți aceste zone întunecate aici?
Acestea sunt proteine, ca zaharurile pe creier.
Ei bine, vreau să spun, putin zahar din creier
nu sună atât de rău, nu-i așa?
De fapt, da, da.
Este rau.
Acestea se numesc corpi Lewy.
Este o formă de demență.
Demenţă? Nu. Nu se poate asa ceva.
Adică, nu m-am hotărât ce varsta am,
dar nu sunt atât de bătrân.
Demență cu corpi Lewy poate expune încă de la 50.
Și poate progresa rapid.
Ei bine, trebuie să fie ceva poți să-mi dai pentru asta.
Sunt droguri care poate încetini lucrurile,
dar funcționează cel mai bine când este prins devreme.
Asa de...
Ce... Ce este...
Ce se va întâmpla cu mine?
Declin cognitiv.
Funcționare executivă deficienta.
Halucinații auditive și vizuale.
- Asta par foarte real. - Da.
- Și? - Tulburări de somn?
Da.
Probleme de memorie?
Da, da.
Acesta este un sistem multiplu degenerare
asta va duce in cele din urma la...
Ultima mea ieșire, nu?
Sună ca un adevărat picnic.
Asa de...
Ai spus rapid. Cât de rapid?
Ei bine, când ai observat prima dată un tremur în mână?
Doamne, nu știu.
A fost, uh, Shakespeare în parc.
Ce a fost asta? Acum două sezoane.
Acum doi ani.
Acum doi ani, Iulie, cred.
- Sună cam corect. - Da.
Vei intra și vei ieși de remisie.
Uneori brusc. Zile bune, zile rele.
Si eventual...
din ce in ce mai putine zile bune.
Sunteți bine, doamnă Hall?
- Ce? - Ești bine?
Ei bine, sunt destul de departe de a fi bine.
Dar incerc a formula un-- un plan.
Știi, Mi-aș fi dorit să ne putem întâlni
la acel nou asiatic restaurant fusion uptown.
Andrew a mâncat acolo, a spus că găluștele sunt nebuni.
- Bună, îngerii mei. - Bună, mamă!
- Nana, Nana! - Bună.
Bună.
Așa este, um...
Ei bine, e atât de frumos. Ne-a luat doar prin surprindere.
Da. Şi eu. Şi eu.
Doar că, uh, am simțit că fiind cu familia mea.
Este totul în regulă?
- Bună, George. - Bună, Lillian.
Am două ore întregi
înainte să am să mă întorc la teatru.
- Așa că am vrut doar să te văd. - Ce ziceti?
Bună. Putem primi o comandă de rulouri de ou pentru a începe?
Cred că vom comanda doar puțin mai târziu.
Oh, mamă, uite.
Aveam de gând să dau astea la tine mai târziu,
dar ti-am adus astea
pentru după run-through în seara asta.
Sunt rubarba de căpșuni cupcakes.
Rubarba este din grădină.
- Wow. - Și am păstrat-o vara trecută.
Rubarbă?
- Și găini. - Mm.
Ah, fructele și plăcerile din New Jersey.
Deci, cum merge piesa, Lillian?
Bine. Rău.
Și ce rămâne cu tine?
- Margaret a spus că ai... - Da.
- Un fel de, uh-- - Da. Ştii, restaurărilor.
Secolul optsprezece lambriuri din lemn.
Dar pictura?
Nimeni nu cumpără tablouri de la un artist care nu vinde.
Este unul dintre Life's great catch-22s.
Deci, ce a fost? Despre ce ai vrut să ne vezi?
- Nu? - Ce ai vrut vorbiți cu noi despre?
Deci, um...
Oh, eu doar...
Hei, ce am spus?
Bine făcut.
Văd prăjituri cu noroc în viitorul tău.
- Comanda de chifle cu oua? - Da!
- Grozav. Place. - Și poate niște desert.
Lillian?
- Ai comandat? Nu. - Nu, eu... Eu... Mulţumesc.
Dragă, rulouri cu ouă?
- Oh. - Mulţumesc.
Hmm?
Ce ai vrut sa vorbim despre noi?
- Nu, eu doar... - Oh, nu.
Am vrut doar să te văd. Asta e tot.
Oh. Fă... Bine.
- Uite, ce va fi? - Deci, m-am gândit la asta.
Cu siguranță vreau găluște,
și apoi o să plec cu petarda.
Asta pare foarte picant.
Mă descurc cu mâncarea picantă.
- De cand? - Eu... eu...
De ce nu comanzi la fel ca data trecuta?
A fost între tofu și moo shu,
dar cred ca pana la urma, O să primesc moo shu.
- Vrei pui? - Nu, pui...
Acesta este un cupcake Văd înaintea mea?
Puțină mită de la fiica mea.
O, afacerea familiei.
Din orice întâmplare, este unul dintre acestea alocat pentru mine?
iti voi da unul, dacă pui niște haine pe tine.
A fost o vreme când oamenii m-au mituit
să-mi scot hainele, nu le pune.
Mă îndoiesc de asta. Aici.
Uf. Grotesc.
Nu ai decor?
Am renunțat la asta acum 20 de ani.
Suntem toți morți până la urmă, draga mea.
Nu contează prea mult, într-adevăr, ce ai purtat
sau când l-ai purtat, sau cum ți-ai mestecat mâncarea.
- Mm. - Nu știu.
Ce contează?
Sunt lucrurile mărunte, cred.
- Hmm. - Doar lucrurile mărunte.
Te aștepți... companie?
Ei bine, cred că aș putea fi.
Mm. Cineva tu, uh...
dezbracat pentru?
Da, vreau să spun, așa pare.
Ai vrea. Mm.
Da.
- Oh. - Ar fi bine să pleci.
Înainte de curiozitatea mea ucide pisica.
Da, înainte să fiu prea bătrân.
Oricum, mulțumesc pentru cupcake,
briose.
Intoarce-te!
Sau mă voi dezbraca.
Woo hoo.
Chiar ai făcut-o vă gândiți să puneți capăt tuturor?
Ce?
Acești băieți de la EPK, ei sunt aici.
Au zis au nevoie doar de două minute.
- Serios? - Da.
- În regulă. Bine bine. - Bine, băieți. Haide.
- Super rapid. - Bună ziua, doamnă Hall.
- Bună. - Este o onoare.
- Eu sunt Keith, iar acesta este Phil. - Phil.
Phil. Mă bucur să vă cunosc pe amândoi.
- Bun. În regulă. - Hai să o facem pe canapea.
Da. Chiar aici ar fi grozav.
Grozav. Chiar aici?
- Mulţumesc mult pentru că ne-a avut. - Bine. Desigur!
Da da da. În regulă.
- Am repetiție. Repede. - Oh, sigur. Da.
- Să mergem. - Ești bine?
- Da. Rulare. - Bine.
Dna Hall, 49 de ani, 206 de jocuri,
uneori doi ani, trei ani,
aceeași parte în fiecare noapte.
Cum îl păstrezi de la îmbătrânire?
Ei bine, nu e vechi pentru public, nu-i așa?
Adică, ei o văd pentru prima dată.
- Deci, există asta. - Mm-hmm.
Chiar și când ești bolnav? Ai fost vreodată cu adevărat bolnav?
Oh, da. Practic pe ușa morții.
Hm, dar nu contează.
Dacă spun că o să apar, Apar eu.
Nu vă înșelați.
Pentru o dată în viața ta, în orice caz,
trebuie să cauți adevărul drept în față.
Nu, nu!
Nu-mi spune nimic.
vreau sa merg la el.
Vreau să fiu cu el.
Luba.
Huh.
Nu sunt nimic fără el.
Nimic.
Nu sunt nimic fără el.
Nimic.
O, Lily, iubire.
Pentru totdeauna și mereu. Întotdeauna și întotdeauna.
Măreția se află chiar dincolo
cea mai mare frică.
Plănuiești să ascunzi asta de la mine pe termen nelimitat sau ce?
Ce? Este... Adică, este... Nu-i nimic.
- E doar ca să mă ajute să-mi amintesc. - Îți amintești ce?
- Rândurile mele. - Nu spune replicile tale.
Galantamina este...
„Porcul care-mi va arăta unde sunt trufele”.
Nu-mi cita pe Albee.
Am fost la rând cu tine de 25 de ani, așa că tăiați prostiile.
- Sunt la tine. - Ce? Nu fac nimic.
Da, ești.
- Aceasta nu e-- - Un act.
Știu pentru ce sunt acestea.
Am trecut prin asta cu tatăl meu.
Te rog, scutește-mă de șaradă.
- Tatăl tău a avut... - Da.
- Oh, nu știam asta. - Păi nu ai întrebat, nu-i așa?
Cât de rău este?
„Se ia ceva cursul ei.”
Oh, pentru numele lui Hristos, Lillian!
- Cât de rău este? - Ce mai conteaza?
Al naibii de multe. Ai incredere in mine.
Nu e important.
Nu este important?
Dacă acest lucru nu este important, ce naiba este?
Și nu spune piesa.
Aceasta este viata ta despre aici vorbim.
Piesa este viața mea chiar acum.
Și nimeni o să-mi ia asta de la mine.
O să trec peste asta.
Și o să mă ajuți.
Oh nu. La naiba sunt.
Am medicamentele.
Medicamentul doar te duce atât de departe.
- Mă va duce destul de departe. - Nu.
Nu va fi. Nu.
"Nu." Ce înseamnă „nu”?
„Nu” înseamnă că nu există nicio cale
O să te las să pleci acolo
în fața a 2.000 de oameni in fiecare noapte...
- Ce? teatrele de pe Broadway nu au 2.000 de locuri. - ...risca-ti viata,
- și să-ți distrugi reputația. - Adică, la Liceu are doar 950.
Nu-mi pasă dacă sunt 47 de spiriduși și trei gorile!
Nu trec prin asta!
Și nici tu nu ar trebui!
Și nici nu ar trebui audienta ta,
asa ca nu ma conteaza!
Edith, oprește-te!
Nu!
Nu voi face parte din asta!
Locuri vă rog, doamnelor și domnilor
Vom repeta în scenă intrarea lui Lubov.
Aud trăsurile.
- Ei vin! - Iată-i.
- Destul de corect. - Hai să intrăm acolo!
Hai să trecem pe aici.
Repede repede. Să ne găsim locurile.
Stai o clipă, și prima linie.
Vă amintiți Ce cameră e asta, mamă?
Pepiniera.
Oh.
Obișnuiam să dorm aici când eram copil.
Acum iată-mă, ca o fetiță din nou.
Acum să-mi amintesc.
O, sfântă maică a lui Dumnezeu.
Nu ai uitat, Luba?
Îmi pare rău, David. Am terminat.
Roșu, în colț.
Se numește show business, nu-i așa?
Nu se numește artă spectacol. Se numește show business.
Deci, aș face Cehov pe Broadway
dacă nu m-aș gândi Aș putea obține un profit?
Nu.
Dar îl fac pe Cehov pe Broadway, nu-i așa?
Cel puțin nu e alta al naibii de tonomat muzical.
E al dracului de Cehov.
Nu ai înregistrat asta, nu-i așa?
Cuvântul iese, nu va fi bine.
Nu le pasă pentru că este o afacere.
Shh.
Hei, Lillian.
Ascultă, ei, um, anulează previzualizările.
Da este adevarat.
Unde e Jane?
Anulați previzualizările?
Asta e corect, probleme tehnice cu setul.
Toată lumea va ști este o minciună.
Încerc doar să păstrez acest tren pe șine.
Mâine ai o zi liberă.
Vom anula marți.
Vom ridica înapoi miercuri.
Vom repeta până când suntem gata.
Și când suntem gata, apoi vom previzualiza.
Deci te duci a compromite public
integritatea artistică a intregii companii?
Tu chiar nu vrei sa vorbesti cu mine
despre integritatea artistică, tu, Lillian?
Pentru că unul dintre susținătorii noștri s-a retras deja.
Dar dacă preferați
că le spun adevăratul motiv pentru care anulăm,
Eu pot.
Sau pot spune doar,
probleme tehnice cu setul.
Noapte bună, Lillian.
Ty, dormi vreodată?
Pierdere de timp, dormi.
Așteptând unul dintre vizitatorii tăi noaptea târziu?
Ei bine, deja a venit și a plecat.
- Oh. - Mă bucur de strălucirea ulterioară.
Fericirea post-coitală.
tu satir.
Uh-huh.
Și ce te ține treaz, hmm?
Nu am cumparat niciunul...
cadouri de deschidere încă.
Soții Barrymore...
...obișnuia să dea unul altuia mere.
Un măr pentru seara de deschidere.
- Foarte dulce. - Da.
Crezi...
arta transcende viața?
Da.
Marți și joi, de obicei.
Hmm.
Serios.
Serios?
Asta e... E prea grav pentru mine.
Adică, ce face asta înseamnă, transcende?
- Transcende. A ridica. - Uh-huh.
Pentru a ajunge la ceva mai mare, ceva mai mult.
Da, văd.
Este posibil, știi.
Pe scena.
Acel salt în fiecare noapte
în necunoscut.
Hmm.
Carson obișnuia să-l numească,
„eternitatea într-o clipă”.
Iți este dor de el?
Îl văd în fiecare zi.
Se simte ca el ma asteapta,
atrăgându-mă din ce în ce mai aproape.
Este locul unde îmi aparțin, cu el.
Tot ce am știut vreodată despre viață deloc
este cu el.
- Da. - Mm.
„Vinul intră la gură”.
„Și dragostea intră în ochi.
Asta e tot ce vom ști despre viață
înainte să îmbătrânim și să murim.
Ridic paharul
la gura mea,
Mă uit la tine,
și oft.”
Hmm.
- Multumesc? - Da?
Vrei sa ma saruti?
Te rog, doar o dată.
Vreau să-mi amintesc cum este.
Vreau să iau acea amintire cu mine.
Vă rog.
Oh, Lilly.
Da.
Ei bine...
Atat de dragut.
Edith, sunt pe podea.
Am căzut. Am rupt ceva.
Nu mă pot ridica.
Lillian, crezi sau nu, Îmi dau seama când joci.
Aștepta.
Unde?
Unde mergem, doamnă?
128... Vest...
Strada 59.
Central Park South. Am înţeles.
Doamna Lillian?
Ben.
Ben. Ben.
Uh, un domn a așteptat Pentru dumneavoastră.
Da, Nu-mi amintesc cine a spus-o.
Cineva a spus ca fiind regizor este ca și cum ai fi obstetrician.
Știi, tu naști copilul. Nu este al tău.
Tu stii asta. Nu ești părintele.
esti mai mult ca, um... moașa.
- Lillian. - David.
Hei.
- Îmi pare rău, am... Am uitat... - Nu, nu, îmi pare rău.
Am apărut la tine neanunţat.
- Oh. - M-am gândit că putem vorbi
în afara teatrului, în privat.
Deci eu... Uau, uau, uau.
- Uau! - Te-am prins. Bine?
Hai, um...
- Vrei să stai jos? - Da.
- Esti bine? - Am simțit dintr-o dată...
un pic, nu știu, amețit.
Este treaba ta să te asiguri nimic nu merge prost.
Ceva merge mereu prost.
Deci, când se întâmplă, este treaba ta să acționezi.
Ai familie?
Ca să nu mai vorbim, nu.
Hm, căsătorit?
Nu.
- Copii? - Nu, Lillian.
Este într-adevăr doar piesa de teatru, nu-i aşa?
Da.
Asa de...
salvezi copilul, indiferent de situatie.
Hei.
Ai mașină?
Mama?
huh? Oh.
Oh, Doamne! Ce ești tu-- Ce faci aici?
De ce nu mi-ai spus ca veneai?
Oh, e ziua mea liberă.
Așa că doar m-am gândit ar putea fi frumos să, uh,
știi, fă o vizită la gaini.
Da, e grozav. Hm...
- Acesta este... acesta este David. - Bună! Oh Doamne.
- Scuze. Bună. - Încântat de cunoştinţă.
- Aceasta este fiica mea Margaret. - Încântat de cunoştinţă.
- Da. Bine... - Bine?
Ei bine, putem intra?
- Putem intra? - Da! Desigur!
Nu, intra.
Îmi pare rău. Intrați. Poftim.
Ei bine, unde vei locui
daca vinzi casa?
Vom închiria deocamdată. Mai puțină întreținere, mai puține cheltuieli generale.
Mai multă, mai multă, mai multă libertate.
Oh nu.
Oh, trage.
Mm. Îmi pare rău.
- David? - Ești bine?
Da?
Te superi felia aceste căpșuni?
Pentru că doar par să fac o întreagă mizerie din toate.
- Nu trebuie să faci nimic. - O, am înțeles. Nici o problemă.
- Sigur. - Mulțumesc.
Să vedem dacă pot face mai rău.
- Nana! Nana e aici! - Oh, uite cine e acasă!
Oh, sufletul meu dulce.
- David. - George, el este David Fleming.
El este directorul.
- Oh, regizorul piesei. - Încântat de cunoştinţă.
- Frumoasă lucrare, apropo. - Mulțumesc.
Ce se întâmplă?
- Este totul în regulă? - Da, totul este în regulă.
De ce, Nana nu poate veni și vizitezi uneori?
Desigur că poate.
- De obicei nu o face. - De obicei nu.
- Vei pune masa? - Da.
Și Finn, spală-te pe mâini.
- Ajută-ți tatăl. - Oh, te pot ajuta cu asta.
- Oh, nu, Lillian, e în regulă. - Nu Nu.
Doar fă-te singur acasă, te rog.
Ar trebui să fac ceva pe aici.
Sunt practic inutil.
Nu este adevarat.
- Mulțumesc foarte mult pentru a face asta. - Desigur.
Încă pot să pun o masă.
Avem nevoie de farfurii cu salată.
George, tu ești apare undeva acum?
Mai avem nevoie de unul placemat, dragă.
Nu stiu dacă mai avem unul, mamă.
Nu? Avem patru...
Ia una dintre ele asta era pe tejghea înainte.
- Dar de ce? Nu... - Bine, bine.
- Nu face nimic. Nu contează. - Este o masă veche.
- Bine. - Hei, David.
Pot să-ți aduc ceva de băut sau ceva?
- Uh... - Vrei să te așezi, te rog?
Ai mâinile pline. Nici o problemă.
- Ce? - Mai avem un scaun?
Pot să stau în picioare.
- Nu Nu. - Nu!
Mă duc să-l iau.
A spus că e obosită dintr-o dată.
Da, aceste repetiții a fost un drum accidentat.
Nu este o piesă ușoară.
Nu, nu e ca ea, luând pui de somn.
Când erai copil,
iar mama ta a fost mereu la teatru, ce ai facut...
Cine a avut grijă de tine? Cum a funcționat?
- Bine... - Adică,
este ca toată copilăria ta, dreapta? Mamei tale...
Opt spectacole pe săptămână, șase nopți, două matinee. Nu-mi pot imagina.
- Da, cam pe cont propriu. - Oh, George, nu.
- Ei bine, este... este adevărul. - Nu am fost.
nu am fost. Nu am fost... pe cont propriu.
Nu am fost niciodată singur.
Am fost cu tata
când nu era direcționând ceva,
și, uh, menajera mea, Loretta,
când nu eram cu el.
Loretta.
Și în fiecare seară când mama am ajuns acasă de la spectacol,
ar veni în camera mea,
stai pe patul meu.
Am fost mereu pe jumătate adormit, a fost frumos.
Ea mi-ar cânta.
Ea ar cânta...
Oricum.
Și ​​tatăl tău?
Doamne, au fost doar... erau în ea împreună.
În ce fel?
El a îndrumat-o în, ce a fost, ca șase sau șapte...
Cred că au fost șapte piese de teatru.
Poate a fost mai mult.
Și atunci când el nu o îndruma,
ar merge la teatru,
și du-o acasă dupa spectacol,
și vor vorbi despre cum a mers.
Erau doar...
Erau de nedespărțit.
Mama, tata, teatrul.
Și chiar nu era loc pentru orice altceva.
Mi-a dat un cadou de ziua mea.
Era această păpușă făcută manual.
Mi-a plăcut.
Deci acolo sunt jucându-se cu el în culise
când acest tip de recuzită vine și începe să-mi spună
cum nu pot merge luând lucruri din spectacol
si cum acum ar trebui să-l înlocuiască.
Și, uh, el pleacă și o primește pe mama mea,
cine vine si...
mă face să-mi dau păpușa înapoi la acest tip.
Ea a furat-o.
Ea a spus că nu are timp pentru a face cumpărături pentru cadouri de ziua de naștere
în timp ce ea făcea piesa, asa de...
Am încetat să merg la teatru cu ea după aceea.
Și ea a încetat să mă mai invite.
Nu am fost... niciodată o mamă bună.
Nu.
La fel ca propria mea mamă.
Acesta este adevarul.
O mamă bună? Nu.
Eu... nu stiu. O soție bună?
După definiția cui?
Dar un actor bun, da.
Da, pot pretinde asta. Am fost...
Am fost un actor bun.
Asta este.
Doar piesa?
Doar piesa.
Nu te voi dezamăgi, David.
Iţi promit. Nu te voi dezamăgi.
Știu.
Bine.
- Mulţumesc. - Mulțumesc.
O, mulțumesc lui Hristos. Eram pe cale să sun la poliție.
Îmi pare rău. "Te cunosc de undeva?"
Oh, știi exact cine sunt,
și nu poți dispărea pe mine ca asta.
Oh, mi-e teamă că voi disparea asupra ta este o concluzie dinainte.
Oh, Doamne, Am fost la teatru,
M-am dus la bibliotecă,
M-am dus în parc, în bancă tu și Carson obișnuiai să stai.
Adică, unde dracu ai fost?
Pe drum, nu luat.
Bine, oprește-te.
Stai pe loc.
- În regulă. stau pe loc. - Și ascultă-mă, bine?
Eu sunt.
I-am promis lui Carson Aș avea grijă de tine.
Chiar mi-a plătit 20 de ani înainte pentru a o face.
Deci nu te pot abandona, chiar dacă este tentant.
Pisicile mele sunt atât de nevoiașe, Trebuie doar să ies de acolo.
Ce? Ce este?
Am găsit o cale să te ajute cu jocul.
„Ei bine, oricine ai fi,
Am depins mereu pe bunătatea străinilor”.
Da, și mereu am făcut-o a vrut să joace Cyrano.
Deci ce este?
Microfoanele pentru ureche pe care banii le pot cumpăra.
Uh-huh.
Ce aș face vreodată fără tine?
Lucrați în retail.
Hei, băieți?
Locuri în 15. Haide.
Trebuie să te impaci mintea ta, cu siguranță.
Ești dispus să închiriezi? terenul pentru vile sau nu?
Dă-mi doar un răspuns, te rog.
Am avut o grămadă de bani...
...ieri, dar sunt foarte puține...
astăzi.
Vă rog, domnule, puneți asta.
Este umed.
Ești o pacoste, bătrâne.
Ei bine, asta poate fi foarte bine,
dar ai plecat azi dimineață fără să-mi spună.
Obișnuiam să mă uit de aici în livada de cireşi.
Fericirea s-ar trezi cu mine
fiecare dimineata.
Nu, asta e din primul act.
— Întotdeauna am împrăștiat bani.
am făcut-o mereu bani împrăștiați despre
fără să mă rețin,
ca o femeie nebună.
Și m-am căsătorit cu un bărbat.
Oh.
Nu. Ce este asta acum?
Și m-am căsătorit cu un bărbat...
dar a murit.
Soțul meu a murit
si spre nenorocirea mea.
Trebuie hotaraste-te.
Nu e timp de pierdut.
„Ce să facem?”
— Spune-ne ce.
Ce trebuie să facem? Spune-ne ce.
iti spun in fiecare zi.
Același lucru. În fiecare zi.
Pământul și livada de cireși trebuie închiriat.
Nu, nu! Te rog nu pleca!
Hristos al naibii de-puternic.
E mult mai frumos când ești aici.
Oh, acesta este cel mai fericit moment,
când totul este gata,
când putem... Oprește-te!
Când ne putem opri!
- Lillian! - La naiba!
Oh, la naiba.
- Lillian? - Nu, nu.
Sunt bine. Nu sunt-- E în regulă. E în regulă.
Să continuăm, bine?
Doamne!
Lillian.
- Bună. - Bună.
Salut, o caut pe mama, Lillian Hall.
Au spus asta ea era la acest etaj.
Da.
- Bună. - Oh!
- Doamne, ești bine? - Margaret.
Ce s-a întâmplat? Ai căzut? Ea... A căzut?
- E doar... - Aici sunteți cu toții.
Sunt cea mai norocoasă persoană
să vă ai pe toți oamenii frumoși în jurul meu.
I-au dat ceva.
- Ea este, știi, putin din ea. - Bine.
Am sărit în mașină de îndată ce am auzit.
- Nu trebuia să vii. - Ce sa întâmplat?
Nu înțeleg. Ce s-a întâmplat? Ai căzut?
Nu aveam ce mânca înainte să merg mai departe.
- Era... - Oh, a ameţit.
... nebun din partea mea. am amețit.
Ea stătea pe un leagăn.
Nu a avut departe de mers. Știi, doar bum,
Și asta a fost.
Slavă Domnului că nu a făcut-o sparge ceva, nu?
Și te-am adus aici cât de repede am putut.
Și m-au adus aici cât de repede au putut.
Jane și cu mine vom da voi toți un pic de spațiu.
- Bine, David. - Verificați-vă peste putin, bine?
Oh, David.
- Bine? Mulțumesc, doc. - Da.
Zburați departe, păsărele.
Păsărele, zboară departe.
Ei bine, ea a căzut ca urmare a unei afecțiuni neurologice.
- Este tipic. - Tipic pentru ce?
Ce ce ce? Ce fel de stare neurologică?
- Ce? - Nu ți-a spus.
Mi-ai spus ce?
Mama ta... Mama ta are o formă de demență.
Îmi pare rău, ce ai spus?
Bănuiesc că nu a făcut-o vreau să știe cineva
din cauza piesei.
Din cauza piesei?
Desigur, este piesa ea este îngrijorată.
Ea nu poate...
Ea nu poate juca piesa.
Ei bine, nu ar trebui.
Îmi pare rău. Hm...
Ce ar trebui să facem acum?
Ei bine, ai nevoie pentru a începe să ia decizii
referitor la îngrijirea ei de sănătate.
Și ar trebui să te coordonezi toate astea cu Edith.
- Cu Edith? - Mm-hmm.
Margs.
De ce nu mi-ai spus?
Ai să-mi spui vreodată?
Și de ce Edith face totul deciziile dvs. de îngrijire a sănătății?
Te rog, dragă.
Nu, nu, nu mă dragă. Doar spune-mi.
- Margs, nu. - Nu spune-mi. De ce Edith?
- Pentru că am întrebat-o. - Oh.
Da, lasă-mă să înțeleg bine. Ai ales un angajat în locul meu
sa am grija de tine?
De ce ai sunat să-mi spui ca ai fost in spital?
Nu, nu ai făcut-o. Nu ai făcut-o. Nu ai face-o niciodată.
Ea a făcut asta pentru tine, la fel cum face ea totul.
Poate că acum nu este cel mai bun moment.
Acum este absolut momentul.
Deci, asta este vizita ta a ne vedea a fost cu adevărat totul despre?
Ce făceai? Mă audiezi?
Nu.
Mă întreb ce viață ar fi putut fi ca la noi?
Cu puii?
Oh, Doamne, ar fi trebuit să știu. Nu ai trece niciodată pe aici
în ziua ta prețioasă liberă. Iisus Hristos.
- Deci nu am primit rolul. - Nici mie nu-mi place,
- dar mama ta minte într-un pat de spital chiar acum. - Asta e bine. Nu, e bine.
Edith a făcut-o. Felicitări, Edith.
Felicitări. Ea este toată a ta. Distracție plăcută.
- Oh, Doamne. - Nu, te rog, nu da vina pe Edith.
Sunt fiica ta. De ce nu mi-ai spus?
Pentru că am vrut să te crut.
Scute-mă de ce?
Șansa de a fi împreună, sansa...
a avea ceva timp împreună înainte...
Scute-mă de ce?
Scutește-te de actul meu de dispariție atâta timp cât am putut.
Dar tu ai dispărut acum mult timp.
Doamne, am încercat tot ce puteam
să-mi lupt înapoi în viața ta, dar am terminat.
Am terminat. Eu sunt doar... Am terminat. Am terminat.
Nu ți-ai dorit niciodată cu adevărat să fiu mama mea.
Ai vrut doar să...
Doar ai vrut să joace rolul.
Oh.
Ai venit.
Tu ai sunat. Am venit. Așa funcționează.
Oh, draga mea, draga mea.
- Da. - Mamă.
Intrați în scenă în dreapta.
- Intră pe scenă în dreapta. - Cruce în jos la stânga.
Stai. Intrați în scenă în dreapta. Lillian?
Pune muzica.
- Da. Da. - Mamă.
Aștepta. Bine.
Vede ceva. O să fie bine.
Intrați în scenă în dreapta.
Nu, trebuie să repet.
Nu.
- Nu! Nu! Nu! - Nu te poți mișca.
- Nu! Nu! - Ai o comoţie cerebrală.
Mă așteaptă!
Aștepta! Nu!
Nu! Nu pleca!
Nu!
Nu! Nu! Nu!
Nu! Nu!
O, nu, nu, nu!
De ce? De ce?
Aveam opt ani.
A fost vară. Îmi amintesc că era atât de fierbinte.
Părinții mei și cu mine eram pe o barcă cu unii dintre prietenii lor.
Toată lumea râdea si vorbind,
petrecându-te grozav.
Și am putut simți
cât de invizibil eram pentru ei, parca nu am existat.
Știi, copilul nu au vrut niciodată
și habar n-avea ce sa faci cu.
Și tot ce mi-am dorit a fost ca ei să mă observe,
doar sa ma uit,
să mă vezi.
Așa că m-am ridicat pe prova bărcii.
Și se aruncă în.
Și apoi, în prima clipă,
Oh, apa se simțea atât de rece si minunat.
Și apoi în clipa următoare, barca m-a lovit.
Lovi-mă în cap și în față.
Și era sânge peste tot în apă.
Am stricat petrecerea.
Tot ce am vrut, tot ce am avut nevoie,
era de văzut.
Pentru ca oamenii să se uite la mine.
Hmm.
Și am găsit asta urcând pe scenă,
a făcut ca asta să se întâmple.
Era o lumină, și când am intrat în el...
...nu mai eram eu.
Am fost...
Eram puternică și curajoasă
si interesant si...
Frumoasa.
Hmm.
Și oamenii m-au văzut.
am fost vazut.
Iată-te.
Poftim.
Ei bine, sigur știi cum să eliberezi o cameră.
- Scuze. - E în regulă.
Aveam nevoie de o sperietură bună pentru a-mi înviora existența plictisitoare.
Bine,
mi-a luat zece ani din viață, dar am slăbit câteva kilograme.
Deci, știi, una peste alta, a meritat.
De cât timp am fost afară?
Eh, o zi.
Deci, știe toată lumea?
- Doar Margaret. - Nimeni la teatru?
Nu încă.
Oh nu. Niciodata. Niciodata.
Ei repetă fără tine.
Edith. Mă vor înlocui?
Au incercat.
Ce s-a întâmplat?
Ei bine, vreau să spun, singura persoană disponibilă este Haley.
Adică, cine va cumpăra bilete pentru a vedea un substudant?
Haide.
- Haley este în aşteptare. - O, orice, Lillian.
- Bine. - Haide.
Este Lillian Hall sau nimic pentru banii lor.
Ei bine, atunci Lillian Hall este ceea ce vor primi.
Oh, Lil, te rog.
Acum, acum, Ascultă-mă, Edith.
Încă pot face asta.
Când sunt eu, pot face asta. Și încă sunt mai mult eu decât nu.
Dreapta?
Vom face asta.
O vom face.
„Ar trebui să faci ceva pentru barba ta
pentru a-l face să crească mai bine.
Ha, ha, ha, ești amuzant.”
Bla, bla, bla.
„Nu m-aș apleca niciodată la o asemenea vulgaritate”.
Trebuie să fim serioși despre împingerea deschiderii.
- Bine? Ar putea ajuta... - In niciun caz.
„Salvează-mă, Petya.
Spune ceva, spune ceva.”
„Trebuie să cauți adevărul drept în față.”
Această telegrama este de la Paris.
Primesc unul în fiecare zi.
Nu mai sunt date de presă disponibil pentru deschidere.
Deci, dacă doriți recenzii de presă, da, nu ar exista.
„Vedeți unde este adevărul,
unde este neadevărul.
Dar se pare că am pierdut vederea mea. Nu vad nimic."
Aici scrie că se îmbrățișează. Ar trebui doar...
Nu.
Lillian nu vreți să împingeți fie,
deci Lillian Hall se va deschide această piesă pe 21.
Vreau să merg la el.
vreau sa merg la Paris a fi cu el.
Nu, nu există întoarcere.
„Nu pot scăpa de mine însumi.
Mi-e frică de...” Isus Hristos.
ți-e frică de...
- Ce? - "Linistea."
Oh.
Nu pot face asta, Ty.
Și dacă Lillian Hall cade pe chipul ei
pe 21, atunci ce?
Ar fi tragic.
Sala Lillian, știu.
Nicio piesă nu a fost scrisă vreodată care ar putea să o învingă.
Până acum.
Oh, Lillian Hall. Hoţ. Cap de oală.
Ca o piatră în jurul gâtului meu,
târându-mă în jos.
Dar o piatră,
Oh Doamne, Nu pot trai fara.
Ai orice sa spun despre asta?
E uimitoare.
Dar va fi din nou uimitoare? Mâine?
Este casa.
Ea a plătit-o.
- Oh, mașina ta nu este încă aici. - Oh, nu, nu, nu.
Mereu merg la teatru în serile de deschidere.
Ei bine, atunci rupe un picior.
Să sperăm că nu.
Voi. Din nou?
O așteptăm pe Lillian.
Unde dracu este Lillian?
Ea a spus că merge pe jos la teatru.
Și te-ai gândit a fost o idee bună?
Când a plecat?
- Acum o oră. - Iisuse Hristos.
- O poți găsi? - Da.
Ce? Nu e cu tine?
Vine ea?
Scuză-mă, David.
Spune ceva, Edith.
Mai bine o pregătești pe Haley, doar în cazul în care.
Acesta este apelul tău de o oră, doamnelor și domnilor.
O oră până la locuri.
În regulă, bine plec.
Oh!
De ce m-ai parasit fara sa imi iau ramas bun?
Nu m-am putut abține.
În plus, când sunt la revedere vreodată bun?
Ar fi trebuit să avem ani de zile și ani împreună.
Am făcut-o, nu-i așa?
Nu, nu, nu, nu suficient, nu pentru mine.
Aveam planuri pentru noi.
Cum îl faci pe Dumnezeu să râdă? Hmm?
Spune-i tu planurile tale.
Da.
E mai bine să faci o ieșire rapidă.
Am avut timpul nostru, nu-i asa?
Ziua noastră la soare.
Și vom face din nou.
Noi vom?
Vei veni după mine?
Când e timpul?
Niciodata nu vei
- lasa-ma din nou in pace. - Niciodată.
Nu.
„Suntem astfel de lucruri așa cum se fac visele.”
„Și mica noastră viață este rotunjit cu un somn.”
Alvin, salut.
Este atât de interesant. Se descurcă grozav.
O să fie atât de bună în această piesă. Bucurați-vă.
- Ei bine, ne vedem prin preajmă. - Ne vedem mai târziu.
Cum vrei? se ocupă de anunț?
Ce anunt?
Că Hayley se întâmplă pentru Lillian.
- Nu e nicio Lillian la timp. - Nu.
Și să ai jumătate din audiență și presa iese? Nu.
Ei nu vor... Nu aveau să iasă.
De ce să ai șansa?
Nu există niciun anunț.
Așa faci istorie teatrului.
Îi surprinzi.
- Într-adevăr? - Da.
Bun venit la Broadway, nu?
- Bună. - Bun venit la Broadway.
M-am gândit S-ar putea să te găsesc aici.
S-a terminat, Edith. S-a terminat.
Oh este?
Nu sunt nimic acum, dar...
un corp inutil de războaie și recitări.
Oh, am auzit acest discurs înainte.
Un vas gol care și-a turnat inima, nu,
- chiar sufletul ei în... - Porumbelul de dimineaţă.
Sfârșitul actului al doilea.
Am închis în Baltimore.
Cu un motiv bun. Da.
Acel discurs nu a fost destul de bun atunci,
- și nu este suficient de bun. - Nu.
Haide. Să mergem.
Voi mai fi eu, Edith?
Ai trecut prin asta cu tatăl tău.
Spune-mi.
Voi ști măcar cine sunt?
Hmm?
Uneori.
Uneori nu.
Și când sunt plecat, cand nu stiu,
imi vei aminti?
Îmi vei aminti cine am fost?
Vei face asta pentru mine?
Sigur.
Îți voi aminti.
Până vin vacile acasă.
Acesta este New York, dragă.
- Vacile nu vin niciodată acasă. - Bine, destul.
Să mergem.
Unde, pasărea mea?
Acasă.
Este un om ghinionist. În fiecare zi, se întâmplă ceva.
Îl tachinam despre asta.
Îi spun Doi și Douăzeci de probleme.
Iată că vin, cred.
Aud trăsurile.
Ei vin.
ACTRIȚA Ce se întâmplă cu mine? Mi-e frig peste tot.
- Să mergem să-i întâlnim. - Mă va cunoaște ea?
Nu ne-am văzut timp de cinci ani.
Voi leșina într-un minut. Oh.
Hai să intrăm acolo.
Hai să trecem pe aici.
Vă amintiți ce este camera asta, mamă?
Pepiniera.
Oh.
Ce grădină minunată.
Puneti-va centurile. Va fi o noapte agitată.
Sunt atât de fericit sa fiu din nou acasa!
Roșu în colț,
de două ori în centru.
Chiar în buzunar.
Oh.
Povestește-ne despre Paris.
Ai mâncat broaște?
Am mâncat crocodili.
Trebuie hotărăște-te, cu siguranță.
Nu e timp de pierdut.
Ce să facem? Spune-ne ce.
Am plecat.
Departe.
Atât de prost, atât de rușinos.
Viața mea, totul.
Ah!
Îl iubesc! Îl iubesc! Îl iubesc!
Trebuie să plecăm acum. E timpul să pleci.
Pune-ți lucrurile pe tine. Acum putem merge.
Departe! Departe!
- Minunea naturii! - Ooh! Lasă-mă să-mi recuperez respirația.
Totul pe lumea asta ajunge la final.
La revedere, acasă! La revedere, viață veche!
Să mergem! Să mergem!
„Parcă...”
— Parcă.
Parcă Nu am observat niciodată cu adevărat
pereții și tavanul a acestei case,
cum erau.
„Și acum.”
Lillian, stai cu mine, la naiba.
„Și acum.”
Și acum, mă uit la ei
atât de lacom,
cu atâta... dragoste tandră.
Oh, așa dragoste.
Dacă numai
Aș putea suporta această povară grea
de pe sânul meu și de pe umeri.
Dacă aș putea să-mi uit trecutul
și doar... doar fii mama ta.
E suficient, Luba.
- Ajunge. - Nu?
S-a luat totul?
A dispărut totul?
Da. Timpul de plecare.
Timpul de plecare!
Sunt câteva lucruri acolo.
- Trebuie să-i închid. - Da.
Timpul de plecare.
Casa mea.
Tineretea mea.
Fericirea mea.
Viața mea.
La revedere.
Pa.
Mamă!
Da.
Da, vin.
Toți au plecat.
Am uitat de mine.
Oh nu contează.
O să stau aici.
Viața a continuat de parcă n-aș fi trăit deloc.
Oh tu.
- Tu ai făcut-o! Geniul meu. - Am reusit.
A facut-o.
Ea a reușit până la capăt.
Și nu a fost ușor.
Au fost vremuri când s-a pierdut.
Dar Edith era acolo.
Și ceilalți actori. Doar stau cu ea.
Dreptul la...
... foarte avantajos uneori.
Și apoi, ca prin magie, s-a întors.
Era din nou acolo.
Mama mea,
marele Lillian Hall.