‎NETFLIX PREZINTĂ
‎MILANO, 1945
‎ULTIMELE ZILE ALE RĂZBOIULUI
‎DUPĂ O POVESTE REALĂ
‎O POVESTE REALĂ, OARECUM
‎Coborâți!
‎Jos! Hai!
‎Sunt lucrurile noastre!
‎- Mami! ‎- Așteaptă!
‎DUCELE
‎Te-a urmărit cineva?
‎Sunt profesionist.
‎Dacă ești profesionist, ‎vino la timp data viitoare.
‎- Nu sunt secretară. ‎- Partizanii?
‎Au confirmat pentru diseară.
‎- Ce-i cu mutra asta? ‎- E periculos.
‎Riști prea mult și pentru ce?
‎Pentru ce? Pentru tine. Pentru noi.
‎În curând, o să am destui bani ‎să plecăm de aici.
‎Departe de Borsalino și șeful lui.
‎Slăvit fie Ducele!
‎Ai încredere în mine?
‎Luptători...
‎Am.
‎Trebuie să plec. E târziu.
‎Ascultați!
‎- Trec pe la Cabiria mai târziu. ‎- Nu. Borsalino o să te omoare.
‎Chiar sunt profesionist.
‎Aveți un singur ordin.
‎Cuceriți!
‎- Duce! ‎- Duce!
‎E bine?
‎- Restul? ‎- Veniți cu mine!
‎- De ce-ți spun „Insula”? ‎- Lucrez singur.
‎Ești printre ultimii traficanți rămași.
‎Singurul.
‎E un miracol ‎că fasciștii n-au pus mâna pe tine.
‎Sunt hoț, nu spion.
‎Spionii nu fac destui bani.
‎Ne-ai putea fi de ajutor.
‎- Zău? ‎- Ți-ar prinde bine niște prieteni.
‎O sută de kile de TNT.
‎Cinci Sten, patru Beretta și Mauser, ‎două Luger și două cutii de muniție.
‎Confisc aceste arme în numele Rezistenței ‎și al poporului italian.
‎Nu o lua personal.
‎Facem istorie.
‎Nimeni nu e mai isteț ca istoria. ‎Nici măcar tu.
‎- Cum vreți voi. ‎- Ce naiba faci?
‎- Ai spus că lucrezi singur. ‎- Cum ziceai, îmi prind bine prietenii.
‎Ușurel!
‎- Nu-i numeri? ‎- Am încredere.
‎Vine cineva.
‎Fasciștii! Adăpostiți-vă!
‎Fugiți!
‎Nu!
‎- Vin! Fugiți! ‎- Păzea!
‎Rahat!
‎Foc!
‎Moarte fasciștilor!
‎Nu!
‎Dă-i!
‎- Banii! ‎- Nu e momentul!
‎Bagă capul la cutie!
‎Stai jos!
‎TEATRUL CABIRIA
‎- Pa! ‎- „Îmi pare rău, Marcello.
‎Am pierdut banii. Mi-ai salvat viața.”
‎Băi! Nu începe și tu.
‎- Insulă! ‎- Da?
‎Nu vreau să fiu spânzurat ‎pentru o partidă rapidă.
‎Nu promit nimic.
‎Yvonne?
‎Nu-mi spune „Yvonne”.
‎Nu și tu.
‎Cum a mers?
‎A mers bine. Un sărut?
‎- Nu, Pietro! ‎- Ascultă!
‎Pietro.
‎Deschide asta!
‎Ascultă!
‎- Dră Yvonne? ‎- Doamne!
‎Dră Yvonne!
‎O clipă!
‎Mă schimbam.
‎Mișcă! Te așteaptă Borsalino.
‎Știați, dle profesor,
‎că o înțepătură în ficat ‎cu un ac fierbinte nu e letală?
‎Cel puțin nu imediat.
‎Căldura cauterizează rana.
‎Fără hemoragie internă sau externă.
‎Unii supraviețuiesc trei zile ‎fără să leșine măcar.
‎Cu puțin studiu al anatomiei...
‎și puțină practică, ‎găsești ușor locul ideal.
‎Cine te-a ajutat cu pamfletele rusești?
‎Dle secretar Borsalino, a sosit.
‎Continuăm mâine, atunci.
‎NUME: SCARANTINO ‎PRENUME: EDOARDO
‎- Cum merge? ‎- Aproape am terminat.
‎Ceva reviste noi de la americani?
‎- Doar asta. ‎- Il Corriere dei Piccoli.
‎Nu ești mic, ca-n titlu?
‎Incredibil, se mai și plânge!
‎- Ce are? ‎- Probabil că Yvonne l-a refuzat.
‎Alo?
‎Achille, nu pot dormi fără tine.
‎Sunt ocupat la prefectură. ‎Ia-ți somniferele. Ne vedem mâine.
‎Încă n-ai terminat cu târfa ta?
‎Noapte bună, Nora!
‎SFÂRȘIT
‎- Noapte bună! ‎- Stai așa!
‎Poate îi dai tu de cap.
‎Încă o încărcătură de arme?
‎E altceva, mesajul ăsta e codat.
‎Aruncă un ochi.
‎- Noapte bună, Marcello! ‎- Noapte bună!
‎Pietro, nu avem bani nici de mâncare.
‎Mersi pentru buletinul de știri!
‎Cheamă-l pe Amedeo.
‎Amedeo!
‎- E gata mâncarea. ‎- Vin.
‎- Ce faci? ‎- Marcello mi-a dat ceva de lucru.
‎Frumos!
‎N-ai făcut nimic cu ea?
‎Scuze că am fost nesimțit ieri.
‎M-am obișnuit.
‎Nu suntem doar o echipă.
‎Suntem o familie.
‎Eu, tu, Marcello.
‎Nu-i așa?
‎Aia e!
‎Insulă!
‎Mersi!
‎Corriere dei Picoli.
‎CDP!
‎ „P6.” Pagina șase!
‎Patruzeci și nouă. Trei, patru...
‎ „Adu imediat.”
‎Douăzeci și șapte.
‎ „Aur”?
‎Aur. Incredibil!
‎Am reușit!
‎Deci?
‎Marcello...
‎A interceptat un mesaj codat ‎de la prefectură aseară.
‎- Și? ‎- Au un plan de evadare.
‎- Vor să fugă. ‎- Cine?
‎Mussolini.
‎Și liderii Republicii de la Salò.
‎Cu tot aurul furat de la italieni ‎în ultimii 20 de ani.
‎Îți poți imagina? Tezaurul țării.
‎Dar e în Zona Neagră.
‎- O să-l ducă în Elveția. ‎- Ești nebun. Ce mama naibii?
‎Nu poți merge acolo.
‎- O să găsim o cale. ‎- Trag la liber.
‎Nu cade o frunză fără să afle Borsalino.
‎- De aia ești acolo. ‎- Nu. Încă suntem în război.
‎Exact. Cine ar face așa ceva ‎pe timp de război?
‎- Tu. ‎- Noi.
‎Asta e șansa noastră, Yvonne.
‎Cea pe care o așteptam.
‎Cum de nu vezi asta?
‎Îmi pare rău, micuțule.
‎E practic...
‎E imposibil. Ce naiba vă trece prin cap?
‎Zona Neagră e ‎cea mai supravegheată din Italia.
‎Comandamentul militar e acolo. ‎E o capcană de șoareci.
‎Sute de fasciști înarmați.
‎Paznici armați la fiecare colț.
‎Și turele cu mitraliere. Superb!
‎Depozitul unde ascund valorile.
‎Dă-mi să văd!
‎- Ce-i aia? ‎- Ce?
‎Acolo.
‎Turnul Sirenelor.
‎Acolo sună alarma de bombardament.
‎Nu. E imposibil, Insulă.
‎- Nu te mai prosti! ‎- Să văd și eu!
‎Nu e complicat. Să ne gândim bine.
‎Fii rațional!
‎Presupunând că intrăm, ce le zicem? ‎ „Am venit să ridicăm marfa”?
‎Ne trebuie un plan. Și mai mulți oameni.
‎Cât timp avem?
‎- Șapte zile. ‎- Șapte zile?
‎Du-te naibii!
‎Mersi! Putem pleca? ‎Sunt prea bătrân pentru aiurelile astea.
‎Insulă!
‎Trebuie să plecăm!
‎- Pușca! Haide, Insulă! ‎- Hai odată!
‎Știu cum s-o fac!
‎- Tot e o nebunie. ‎- E un plan.
‎- Ar putea funcționa. ‎- Va funcționa.
‎- Ne ajung trei oameni. ‎- Specialiști.
‎Da. Un șofer, unul cu explozibili ‎și un ușurel.
‎Am pe cineva pentru bombe.
‎- Îl cunosc? ‎- N-am vorbit de mult.
‎- E de încredere? ‎- E cel mai bun.
‎Bine. Mai rămân doi. Ceva propuneri?
‎Trebuie să fie bărbați?
‎Ai pe cineva anume în minte? Iarăși ea?
‎Întoarce-te! Opriți-o!
‎Stai!
‎Mâinile sus!
‎Ai o clipă pentru mine?
‎Șoferul?
‎- Fabbri merge. ‎- Fabbri?
‎- Nu Fabbri. ‎- Ba Fabbri.
‎- Știi de ce nu. ‎- Giovanni?
‎Campionul la Mille Miglia? ‎Eroul de la Nürburgring? Acel Fabbri?
‎Mai cunoști și alții, Amedeo?
‎- Nu era mort? ‎- E sub acoperire.
‎Fabbri nu e de încredere.
‎Ba da. L-a găsit pe Dumnezeu ‎și a devenit serios.
‎- Ai marfa? ‎- Ce crezi?
‎Se acceptă.
‎Giovanni, ești un evadat care se ascunde ‎în mănăstirea unchiului său.
‎Sunt eroul patriei de la Nürburgring. ‎Am voie.
‎Dacă te găsesc, te împușcă.
‎- Bine. Ce furăm? ‎- Îl jefuim pe Duce.
‎Aici a fost biroul unui avocat fascist.
‎Să-mi fac vaccin antitetanos?
‎Haide, Fabbri! Nu ne mutăm aici.
‎E un refugiu de urgență.
‎Ați concediat menajera?
‎Unde e expertul în explozibili?
‎Avem o problemă.
‎Niște nenorociți.
‎Rahat!
‎Nu mă tem de necunoscut, ‎cât timp sufletul nu mă trădează!
‎Încă mai ai timp, fiule. Pocăiește-te!
‎- Cine ești? ‎- Un prieten de-ai lui Davoli.
‎Piraților!
‎Criminalilor! Lașilor!
‎Trăiască anarhia!
‎Refuză împărtășania.
‎Adio, Lugano Bella!
‎Ce pământ cuvios!
‎Deschideți focul! Ce așteptați?
‎Anarhiștii pleacă
‎Dar vorbiți despre noi
‎Spuneți minciuni sfruntate
‎- Vrei? ‎- Nu.
‎- Uite cine a venit! ‎- Pietro.
‎- Preferă porecla „Insulă”. ‎- E un nume de scenă?
‎- Tu ești Molotov? ‎- Da.
‎- Deci ai un nume de scenă? ‎- E nume de războinic.
‎Zău?
‎Erai atâtica ultima dată când te-am văzut.
‎- Te știai cu tata. ‎- Michele. Noi trei eram ca frații.
‎Și tu ai fost în Fiume?
‎Eram pregătiți să murim. Aveam un crez.
‎- Eu, tatăl tău, chiar și el. ‎- Da. Era să-mi pierd piciorul.
‎Și am pierdut un prieten.
‎E mai bine să fii hoț decât erou.
‎Să începem!
‎Ăsta e planul.
‎Fiecare are o misiune, ‎așa că fiți atenți și nu vă prostiți.
‎Mai avem cinci zile.
‎Ca să pătrundem în Zona Neagră...
‎avem nevoie de permise de la Salò.
‎Hessa face rost de unul, ‎iar Amedeo face falsurile.
‎Și ștampila republicii? ‎Nu avem matrița. Originalul e...
‎Desigur, am pe cineva care poate fura una.
‎- A fost de acord? ‎- Crede în mine.
‎Vom lua un camion militar.
‎Unul folosit de fasciști ‎să transporte soldați și prizonieri.
‎Fabbri conduce.
‎Eu și Molotov stăm în spate ‎îmbrăcați în uniforme militare.
‎Toți ceilalți vor fi sub banchetă.
‎Odată intrați, ce facem cu gărzile?
‎Îi atragem într-un buncăr ‎și îi închidem acolo.
‎Cum facem asta?
‎- Cu un truc magic? ‎- Cam așa ceva.
‎Simulăm un raid american.
‎Nenorociții o să fugă ca șobolanii.
‎Avem nevoie de tine pentru asta.
‎Vei urca aici, pe Turnul Sirenelor, ‎centrul de control al alarmelor.
‎Atât? Cine ne garantează ‎că soldații o să se adăpostească?
‎Le oferim un stimulent.
‎Molotov și Amedeo.
‎O să pună explozibili ‎de-a lungul perimetrului.
‎O să fie un infern.
‎Vom avea tot timpul din lume.
‎Războiul va fi câștigat.
‎Stai așa! Dă-mi foaia, te rog!
‎Urâtania asta sunt eu?
‎- Fabbri, nu ne freca la cap! ‎- Am câștigat o medalie la Monte Carlo!
‎- Sunt eroul patriei... ‎- La Nürburgring. Știm.
‎Da! Mi-a dat-o însuși Ducele.
‎Poți spune orice despre Benito, ‎dar se pricepe la mașini.
‎- În cazul ăsta... ‎- Ajunge!
‎Afară nu se aude războiul.
‎Ci istoria.
‎Iar istoria ne-o trage mereu. Știți de ce?
‎Deoarece lumea ne consideră ‎niște găinari și doar atât.
‎- Niște nulități. ‎- Mersi, șefu'!
‎Nu și eu, Fabbri.
‎Eu văd profesioniști.
‎Oameni virtuoși.
‎E ocazia voastră să demonstrați.
‎Și să recuperăm, cu dobândă groasă, ‎tot ce ne-au răpit.
‎Mi s-a spus ‎că nimeni nu e mai isteț ca istoria.
‎Poate că avea dreptate. Sau poate că nu.
‎Dar nu vom ști dacă nu încercăm.
‎La naiba cu istoria!
‎Toate ca toate, ‎dar cum o să fac bombele?
‎E nevoie de cel puțin 100 kg de TNT.
‎Nu poți fura de la fasciști ‎și americanii nu ne dau nimic.
‎Trebuie să recuperăm ‎ce i-am vândut lui Ahab.
‎E într-o vilă din Brianza.
‎Proprietarul e prieten cu Rezistența.
‎Grozav! Cine e proprietarul vilei?
‎Serbelloni.
‎- Care Serbelloni? ‎- Regizorul meu.
‎Marchizul Serbelloni.
‎Ține o petrecere mâine-seară ‎la vila lui din Brianza.
‎Și nu am nimic de purtat.
‎Dle secretar!
‎Vin!
‎Haide!
‎Leonida!
‎Yvonne? Auzi?
‎Te simți bine?
‎Da.
‎Ce ai?
‎Nimic.
‎- Am băut prea mult. ‎- Da?
‎Ce cauți aici?
‎Am nevoie de o favoare.
‎Ne trebuie o ștampilă de la prefectură.
‎- O ștampilă? ‎- O ștampilă.
‎- O recunoști după... ‎- Știu cum arată ștampila Zonei Negre.
‎- Te rog, Yvonne. ‎- N-ai idee.
‎Prefectura e un abator. ‎Sunt gărzi peste tot.
‎Aduc prizonieri noi zilnic.
‎Borsalino e un monstru. ‎Nu știi de ce e capabil.
‎Nu te va suspecta niciodată.
‎Te rog, Yvonne.
‎Ai încredere în mine?
‎Pa!
‎Ce să fac cu tine, Lamberti?
‎Te-am avertizat.
‎Poți face câtă contrabandă vrei, ‎dar nu pune mâna pe femeia mea.
‎Te-oi fi îndrăgostit!
‎Lamberti.
‎Un afacerist adevărat...
‎trebuie să gândească cu ăsta.
‎Nu cu asta.
‎Nici...
‎cu asta.
‎Lamberti!
‎Las-o în pace pe Yvonne sau te spânzur.
‎Pe tine și pe prietenii tăi de doi bani.
‎PATRU ZILE PÂNĂ LA JAF
‎Bună seara!
‎Vreți sau nu?
‎Ești sigur că armele sunt aici?
‎Da. Trebuie să ciripească Serbelloni.
‎Ai mai văzut așa ceva?
‎Eu, da.
‎Băi, Anarhie! ‎Te-am scos ca să lucrezi, clar?
‎- Incredibil! Vorbești ca stăpânii. ‎- Ce zici acolo?
‎Dacă te auzea Michele...
‎Ascultă!
‎Ai făcut treabă bună cu puștiul. ‎Se pricepe.
‎Michele ar fi mândru de amândoi.
‎Nu cred. Pietro a devenit hoț, ca mine.
‎Adevărul e că a fost o fantasmă.
‎Art Deco-ul în cinema e mort.
‎Vreți ‎foie gras, ‎ doamnă?
‎Noi, artiștii...
‎avem datoria politică și morală ‎să rupem vălul Mayei...
‎între burghezie și proletariat.
‎Regret, Carlo, ‎dar ultima ta producție a fost oribilă.
‎Dar nu e vina ta. Eu sunt regizorul.
‎Gata cu barierele și suprastructurile!
‎De aceea am decis
‎să filmez adaptarea după ‎Madame Bovary...
‎printre pescarii săraci din Pantelleria.
‎Camillo, dragule, ‎spune-mi că voi fi Emma Bovary.
‎- Spune-mi! ‎- Draga mea...
‎Izvorul meu nesecat de frumusețe, ‎nu vei fi doar Madame Bovary.
‎Doamnelor și domnilor, ‎va fi singura și neasemuita Madame Bovary.
‎- Presimt că va fi un succes. ‎- Mersi!
‎Nu-i așa, Carlo?
‎Ce e?
‎Probleme în față.
‎- Bună seara! ‎- Bună seara!
‎Covorul roșu. Premiera.
‎I-am spus: „Nora, nu purta trenă.”
‎Și ce face Nora? Fix asta poartă.
‎- Șampanie? ‎- Nu.
‎- Dv? ‎- Călcâiele...
‎- Doamne! Scuze! ‎- Ia te uită!
‎- Îmi pare rău. ‎- Se mai întâmplă.
‎- Regret, dle marchiz. ‎- Nu-ți face griji. Cum să mă supăr?
‎Nicio problemă. Tinerețea!
‎Doar că e mătase. Mă scuzați!
‎Mă retrag doar un pic.
‎Fir-ar să fie!
‎Ce să zic?
‎Ai încredere în oameni ‎și se întâmplă porcării de genul ăsta.
‎Armele.
‎Marcellino.
‎Pregătește mașina.
‎Eroul patriei, stai de șase.
‎Pe poziții, oameni buni!
‎Serbelloni?
‎Sunt aici! Ce vă pasă?
‎Trebuie să stau de șase.
‎Șampanie!
‎- Mișcă! ‎- Mișcă!
‎Sărută-mă!
‎Casanova, hai cu mine!
‎Trebuie să plecăm.
‎Unchiule!
‎- Fiorenzo! ‎- Cine a fost?
‎Nu știu. Un chelner cu un pistol!
‎- Ce voia? ‎- Ce?
‎- Ce voia? ‎- Armele!
‎Fiorenzo! Dezleagă-mă!
‎Nu se poate așa ceva! Haide!
‎Mama naibii!
‎Hai!
‎Nu mișca!
‎Să-ți văd mâinile!
‎Cine naiba sunteți? De unde știți de arme?
‎Întoarce-te!
‎Tu?
‎- Unde ai fost? ‎- Am venit, nu?
‎- Haide! Poți conduce? ‎- Evident!
‎E rândul lui Yvonne.
‎Cetățeni. Muncitori.
‎Grevă generală contra ocupației germane,
‎împotriva războiului fascist, ‎pentru salvarea pământurilor
‎și caselor noastre.
‎Ca la Genova sau Torino, ‎faceți nemții să aleagă
‎între predare și moarte.
‎Ai ajuns.
‎Scumpule.
‎Intrăm?
‎Vreau să-ți arăt ceva. Haide!
‎Nu trebuie să te temi.
‎Atenție, detașament! Salutați!
‎Să mergem!
‎Douăzeci de ani de glorie a națiunii.
‎Impresionant.
‎Îți place?
‎- Al cui e? ‎- Poate fi al tău.
‎- Nu glumi. ‎- Nu glumesc.
‎Vino cu mine.
‎Fac aranjamentele.
‎Am făcut târgul cu elvețienii.
‎O să călătorim ‎cu Mussolini, Claretta și escorta lor.
‎Apoi, când se vor liniști apele,
‎ne putem cumpăra o moșie ‎în Argentina sau Brazilia.
‎Într-un loc însorit. Departe de aici.
‎Ți-ar plăcea?
‎Nu știu.
‎Nora nu și-a dorit niciodată copii.
‎Dar noi doi...
‎Am putea fi fericiți.
‎Am putea fi o familie.
‎Nu sunt făcută să fiu mamă.
‎Ai fi o mamă minunată.
‎Mereu voi avea grijă de tine.
‎Cum o cheamă?
‎- Yvonne. ‎- Yvonne?
‎Yvonne.
‎- Și ea are un nume de scenă? ‎- Nu. De război.
‎- Du-te la ea, idiotule! ‎- Ce?
‎Nu vrei o pauză? Ți-ai câștigat dreptul.
‎- Și voi, nu? ‎- Suntem bătrâni. Ne vom odihni în moarte.
‎Ne vedem la ascunzătoare.
‎Știam că vei fi o influență proastă.
‎Marș!
‎Achille.
‎Nu te-ai săturat să muncești?
‎Ești jalnică.
‎Pe târfulița ta o doare undeva de tine.
‎Și știi asta.
‎Lasă-mă în pace, Nora.
‎Știi care actriță italiană ‎a jucat prima topless?
‎- Poftim? ‎- Răspunde!
‎- Clara Calamai, ‎ Cina bufonului. ‎- Vittoria Carpi.
‎- Cine? ‎- Soția lui Artalo din ‎Coroana de fier.
‎Un rol de câteva secunde.
‎O scânteiere. O clipire. ‎Nimeni nu-și amintește de ea.
‎- Și? ‎- Tu ești Vittoria Carpi.
‎M-am născut să fiu iubită de alții.
‎În viața mea, am fost mereu protagonista.
‎Tu ești dublura unui lider.
‎Un figurant în viața ta de căcat.
‎Tu ești fiica unui căruțaș din Cremona.
‎- Eleonara Masciocchi. ‎- Gura!
‎Ai făcut carieră ‎mai mult în pat decât în filme.
‎Taci!
‎S-a terminat, Nora.
‎Pot să-ți dau un sfat?
‎Găsește-ți un nou binefăcător.
‎Cei ca tine sfârșesc prost ‎în vremurile astea.
‎Du-te!
‎Pleacă! Du-te la curva ta!
‎Te așteaptă!
‎TREI ZILE PÂNĂ LA JAF
‎Sirena Cabiriei, Yvonne!
‎Bravo!
‎Ești superbă!
‎Yvonne!
‎Nu o atinge!
‎Ți-am spus să o lași în pace, ‎dar n-ai vrut să asculți.
‎Merită pe cineva mai bun.
‎Yvonne! Trebuie să plecăm!
‎Domnule!
‎Prindeți-l pe nenorocitul ăla ‎și pe prietenii lui.
‎Îi vreau morți!
‎Îmi dai o țigară?
‎A fost a tatălui meu.
‎Pentru tine.
‎Capul jos!
‎Fugiți!
‎- Furgoneta? ‎- E gata. Hai!
‎Hai!
‎La dracu'! Pușca mea! Marcello!
‎Marcello!
‎- Insulă? ‎- Salut!
‎- Ce e? ‎- Fasciștii au venit la atelier.
‎O armată.
‎- Sunteți bine? ‎- Oarecum.
‎Am oprit sângerarea, ‎dar să nu se infecteze.
‎Marcello.
‎Nimic nu te poate ucide.
‎Ea ce a pățit?
‎- N-am nimic. ‎- Desigur.
‎- Borsalino a încercat să ne omoare. ‎- E pe urmele noastre?
‎- Ce? ‎- S-a prins?
‎Nu cred că știe despre jaf.
‎Ascultați!
‎Să sunăm un medic și s-o lăsăm așa, bine?
‎Vrei să renunți?
‎Insulă, îi trebuie un medic.
‎Lui sigur îi trebuie un medic. ‎Și mie îmi trebuie!
‎Nu putem da jaful. ‎Borsalino e pe urmele noastre.
‎Ce ai făcut să-l enervezi atât de mult?
‎I-ați găsit?
‎Căutăm peste tot.
‎Yvonne?
‎În câte luni ești?
‎Nu știu.
‎- Deci ar putea fi... ‎- Nu.
‎E al tău. Îmi pare rău.
‎De ce îți pare rău?
‎E un lucru bun.
‎Da?
‎Va fi cel mai răsfățat copil din lume.
‎Va avea tot ce n-am avut noi.
‎- Adică? ‎- E un semn.
‎- Ce fel de semn? ‎- Să dăm jaful.
‎Insiști?
‎- Nu veți reuși. ‎- Vom reuși.
‎Regret, dar nu. Am intrat în Zona Neagră. ‎E mai periculos decât crezi.
‎E sinucidere.
‎Ai văzut comoara lui Mussolini?
‎Cum e?
‎Așa cum am visat.
‎- Cine te-a dus acolo? ‎- Borsalino.
‎De ce?
‎Insulă!
‎Șapte. Sunteți aici cu toții.
‎Slavă Domnului că nu ați murit! ‎Credeam că am ajuns prea târziu.
‎Gianna Ascari. Încântată!
‎- Ce vrei? ‎- Am venit să facem un târg.
‎- Un târg? ‎- Împărțim banii egal.
‎Jumătate eu, jumătate voi. ‎E mai mult decât vă trebuie.
‎- Nu știu despre ce vorbești. ‎- Eu știu.
‎Ne urmărea.
‎Zilele trecute, la Cabiria, ‎am venit să vorbim despre Achille.
‎Voiam să te rog să-i dai pace.
‎Așteptam scuze.
‎Puțin respect.
‎Puțină înțelegere femeiască.
‎Dar am găsit ceva mai bun.
‎O idee.
‎Trag la liber.
‎- Nu cade o frunză fără să afle Borsalino. ‎- De asta ești acolo.
‎Eu și Leonida nu ne-am fi putut organiza ‎atât de repede.
‎Am decis să vă las ‎să executați voi planul.
‎Nu mă tem de necunoscut, ‎cât timp sufletul nu mă trădează!
‎V-aș fi putut denunța oricând.
‎Dar nu am făcut-o.
‎Ăsta e planul. Fiecare are o misiune, ‎așa că fiți atenți și nu vă prostiți.
‎Dacă sunteți de acord, ‎voi dați jaful și eu vă protejez.
‎După, împărțim bănetul.
‎Așa ziceți voi, „bănetul”?
‎- Îți urăști atât de mult soțul? ‎- Nu mai eram inclusă în planurile lui.
‎Spre deosebire de altcineva.
‎A rugat-o să fugă cu el. Nu știai?
‎Și dacă te omor?
‎Leonida îmi va pune soțul, miliția lui ‎și toți nemții pe urmele voastre.
‎Tezaurul va merge în Elveția cu Ducele ‎mâine la răsărit.
‎Nu ați primit ultimul mesaj?
‎Schimbare de planuri.
‎Elvețienii au devansat trecerea graniței.
‎Dă ordinul de plecare.
‎Toate trupele noastre ‎să apere Zona Neagră.
‎Și prizonierii?
‎Nu lăsați urme.
‎Foc!
‎Aveți aproximativ 24 de ore.
‎TREI ZILE PÂNĂ LA JAF ‎NU, 24 DE ORE PÂNĂ LA JAF
‎Doar nu o să accepți!
‎Nu are cum să refuze. E o ofertă bună.
‎Cine e șeful, Insulă? ‎Tu sau târfa soțului meu?
‎- S-a făcut. ‎- Insulă!
‎Cum adică?
‎Noi luăm aurul, ea se ocupă de soț.
‎Văd că te duce capul.
‎- Ce faci? Ai încredere în ea? ‎- Ce-ți pasă?
‎Riști viața ta și a copilului?
‎- Voiai să pleci cu el. ‎- Ce?
‎Tu și copilul, proasto!
‎Vezi ce ai devenit?
‎Cum să fiu sigur că nu e copilul lui?
‎- Crezi că mă protejezi? ‎- Nu fac asta pentru tine.
‎Am pe altcineva de protejat.
‎Circul s-a terminat.
‎- Avem până mâine-seară. ‎- Nu avem cum!
‎Pleacă, atunci!
‎Cine rămâne merge până la capăt.
‎Mă bag.
‎Și eu.
‎Dă-l dracului pe Duce!
‎Cine naiba conduce?
‎- Ce faci? ‎- Scuze!
‎Deținutul Pietro Lamberti, ‎din ordinul Secretarului Achille.
‎Deținutul Pietro Lamberti.
‎Deținutul Pietro Lamberti... Nu.
‎Pietro Lamberti, din ordinul...
‎Salut! Actele!
‎Un deținut, Pietro Lamberti!
‎Din ordinul Secretarului Achil...
‎Salut! Actele! ‎Un deținut, Pietro Lamberti.
‎La ordinul... ‎Heil!
‎Salut! Documente! ‎Un deținut! Pietro Lamberti!
‎La ordinul Secretarului Achille Borsalino.
‎Scuze, ne grăbim.
‎E 01:55.
‎Porniți sirenele la 03:00. ‎Cinci minute mai târziu, artificiile.
‎- Sigur? ‎- Pocnește-mă.
‎- Mai tare. ‎- Ești sigur?
‎Mai tare!
‎Încă o dată?
‎E-n regulă, mersi.
‎Haide!
‎ZERO ORE PÂNĂ LA JAF
‎Ce transporți?
‎Un deținut, Pietro Lamberti.
‎GARDA REPUBLICANĂ
‎Mergi la locotenent.
‎- Deschideți poarta. ‎- Deschideți!
‎Închideți!
‎Tezaurul e înăuntru.
‎Du-te la Turnul Sirenelor.
‎Hai, amice!
‎Coborâți, vă rog!
‎Afară!
‎- Cine e? ‎- Pietro Lamberti, un deținut.
‎N-am fost informat.
‎Din ordinul secretarului ‎Achille Borsalino.
‎Secretarul nu mi-a spus nimic.
‎Veniți cu mine!
‎Trebuie să pleci. Nu mai e timp.
‎- Mișcă! ‎- Mersi!
‎Ține-ți gura și nu pățești nimic.
‎Nu mi-ai dat de ales.
‎Ce vrei?
‎Calmează-te.
‎Nu vreau să-ți fac rău.
‎Nora e o femeie dificilă, recunosc.
‎Dar are o calitate.
‎Întotdeauna a fost inteligentă.
‎A ales bărbatul și viața corecte.
‎Tu ce ai ales?
‎Un parazit. Un hoț.
‎Poate că sunt doar o târfă.
‎Poate că ne suntem meniți reciproc.
‎Peste câteva ore, vom trece granița.
‎Cu timpul, vei înțelege ‎că a fost decizia corectă.
‎Te iubesc.
‎Ce e?
‎Scuze, dle secretar. ‎A fost adus un deținut pentru dv.
‎Un deținut?
‎Lamberti Pietro.
‎Domnule?
‎Vin. Nu-l scăpați din privire.
‎EXPLOZIBIL
‎Alarmă!
‎Stai pe loc! Ce faci?
‎Potolește-te, camarade. Sunt în patrulă.
‎Arată-mi actele.
‎Sigur. Imediat.
‎Iată-le!
‎Legați-l!
‎Stai!
‎Trăiască anarhia!
‎Rahat!
‎Stai!
‎Mișcă!
‎Mai repede!
‎Nu mă poți părăsi și tu!
‎Haide! Mai repede!
‎Trebuie să mergem, Fabbri. Hai înăuntru!
‎Haide!
‎Du-te dracului, Fabbri! Du-te naibii!
‎- Mișcarea! ‎- Repede!
‎Haideți!
‎Repede!
‎Măiculiță!
‎Cât de greu e!
‎Ia uite!
‎Îmi pierd mințile.
‎Vă place, nu?
‎Ia te uită!
‎Începeți cu lingourile.
‎Cine se aștepta la așa ceva?
‎Unde e Molotov?
‎Merita să vadă asta.
‎Nu a făcut asta pentru bani.
‎Bucură-te de victorie.
‎Asta voiai, nu?
‎Sunt hoț, Marcello.
‎Hai să mergem!
‎Nu e gata până nu suntem departe!
‎Ce sunt astea?
‎Verighete.
‎Donații de la nevestele italiene, ‎pentru a finanța războiul.
‎Mama și-a donat-o.
‎Era ultima amintire de la tata.
‎Soțul tău?
‎Separare consensuală.
‎Diferențe ireconciliabile.
‎Jumătate pentru tine, cum am convenit.
‎Eu... nu știu cum să-ți spun, Insulă.
‎Nu pleci nicăieri.
‎- Nu așa ne-am înțeles. ‎- Nu-mi ține morală. Mi-ai face la fel.
‎Ai dreptate.
‎Aruncați armele! Pe bune!
‎Aruncați-le!
‎Leonida!
‎Se pare că nu ai de ales ‎decât să ne dai drumul.
‎Pietro.
‎Nu o răni.
‎Poate că prietenii tăi nu au înțeles.
‎- Dați-i drumul! ‎- Nu.
‎- Dați-i drumul! ‎- Nu-l răniți!
‎- Dă-i drumul! ‎- Nu-l răniți! Pietro!
‎E o fată de treabă. Trebuia s-o asculți.
‎Ticăloaso!
‎Yvonne!
‎Mi-a făcut plăcere să lucrez cu voi.
‎- În genunchi! ‎- Nu! Pietro!
‎Vă implor! Pietro!
‎Sunt un erou național.
‎Fugiți!
‎Hai!
‎- Hai! ‎- Marcello!
‎- Insulă! ‎- La adăpost!
‎Ai nevoie de prieteni.
‎- Fugiți! ‎- Hai!
‎Bombă!
‎- Yvonne! ‎- Pietro!
‎Pietro!
‎Fata nu glumea.
‎Te-a avertizat, nu?
‎Poate că știa că o s-o dai în bară.
‎Știu unde se duc, Ahab. Stai!
‎- Îi putem prinde din urmă. ‎- Cum, Insulă?
‎Nu o putem abandona.
‎- Toate mașinile sunt avariate. ‎- Te rog.
‎- Insulă! ‎- Am făcut tot ce se putea, Insulă.
‎- Vă pasă doar de aur! ‎- Și ție?
‎- Mie nu! ‎- Coborâți armele!
‎- Nu, ucideți-mă! ‎- Nu.
‎- Pietro! ‎- Ce e?
‎Acolo sunt!
‎Pietro!
‎Mama naibii!
‎Insulă!
‎Da!
‎Ești în viață!
‎Te iubesc.
‎Se poate? Prefaceți-vă că nu sunt aici.
‎Mă întreb... Cât de adânc o fi?
‎Poftim?
‎Cât de adânc e lacul?
‎Nu prea adânc, cred.
‎Putem recupera comoara.
‎Câte un lingou odată. ‎Vărul meu e pușcaș marin.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Vă ocupați voi. Eu nu știu să înot.
‎Crezi în mine?
‎Nu-mi place apa.
‎Când eram mic, era să mă înec ‎când am căzut în lac alergând un câine.
‎- Nu. ‎- Mi-e frică de câini. Nu spuneți nimănui.
‎Eroul de la Nürburgring se teme ‎de apă și câini.
‎Aș pica de prost.
‎Întrerupem această transmisiune
‎pentru a vă aduce la cunoștință ‎știri extraordinare.
‎Forțele armate germane s-au predat ‎trupelor anglo-americane.
‎Războiul s-a sfârșit.
‎Repet, războiul s-a terminat.
Corectare punctuație R.O.D.