Ką čia veiki, Karlosai?
Atėjau paimti tave. Tave visą, Džoana.
Turi iš čia dingti.
Mano vyras, meras, grįš bet kurią akimirką.
Man nerūpi, jei neteksiu darbo prie geležinkelių projekto.
Negaliu pamiršti praėjusios nakties, vis dar jaučiu tavo skonį.
Manai, aš to nenoriu? Geidžiu tavo vyriškumo.
Tuomet nusivilk suknelę.
Noriu pamatyti tavo krūties linkį mėnesienoje
ir pajusti tavo prigludusio kūno karštį.
Nedrįsk manęs įsimylėti, blemba!
Vėlu.
Ir scena baigta.
- O Dieve, buvo taip gerai! - Ačiū.
Tas rašymo stilius.
Bet, dar svarbiau, tu - neįtikėtinas.
Tikrai patikėjau, kad tu - buvęs žigolo, pradėjęs dirbti miesto planavimo srity.
Šis vaidmuo toks sudėtingas, ar ne?
Aš... Kaskart, kai paskaitau scenarijų, kyla vis daugiau klausimų.
- Tai turi būti geras ženklas, ar ne? - Taip.
Nekantrauju pamatyti tave šiame spektaklyje.
Pakviečiau visus pažįstamus.
Draugus iš sporto salės, draugiškus priešus iš jogos, lesbietę odontologę,
savo persekiotojus ir tuos, kuriuos persekioju aš.
Tai nuostabu.
O kaip tavo šeima? Tėvai ateis?
Ne. Jie Indianoje. Turbūt per daug vargo.
Bet prisiminiau, kad turėčiau pakviesti savo turtingą tėtušį.
Įdomu, ar į teatrą galima patekti kėde su ratukais.
Galim parepetuoti kitą sceną? Ji tokia gera.
Gerai. Tu be palaidinės, aš be kelnių, mes - apleistame traukinių depe.
- Nesivaržyk trenkti iš tikrųjų. - Būtinai.
Karlosai! Turiu naujieną.
Aš laukiuosi.
- Kūdikis - nuo tavo dvynio brolio! - Ne!
NEPAKANKA LĖŠŲ
AMERIKOS VERTYBINIŲ POPIERIŲ BIRŽA
PASIBAIGĘS TERMINAS PASKUTINIS ĮSPĖJIMAS
Gerai, Hovardai, gal pranešk mums
interneto kainas „Erdvėje visiems“?
Mielai.
Su malonumu.
„VELS FONDAS“
HOVARDO PREZENTACIJ AUTORIUS IR DATA
Kas čia?
Išduosiu paslaptį,
- ji ne visai baigta. - Visai nebaigta.
Net neužbaigei žodžio „prezentacija“.
Ketinau parašyti „a“, bet prasidėjo susitikimas,
o tu mums sakei niekad nevėluoti.
Todėl, daugeliu atžvilgių, tai tavo kaltė.
Hovardai, turi į tai žiūrėti rimtai.
„Erdvė visiems“ - didžiulis projektas.
Visi turime stengtis iš visų jėgų. Tai turi būti padaryta.
Taip, ponia.
TS GERBĖJAI TEILOR SVIFT BILIETAI Į 2023 M. KONCERTĄ!
TIK PATVIRTINTIEMS GERBĖJŲ KLUBO NARIAMS.
Sofija, kokį pranešimą ką tik gavai?
Naujieną. Apie taifūną, kuris tuoj pasieks Birmą.
Iškėlei kumštį dėl taifūno, kuris tuoj pasieks Birmą?
Taip, solidarizuodamasi su Birmos žmonėmis.
Reikia pasikalbėti. Vyksta kažkas labai intriguojančio.
Manau, Sofija - sviftė.
- O Dieve. - Šiaip jau žinau, ką tai reiškia.
Mano dukra - aistringa Teilor Svift gerbėja.
Turiu pasakyt, man patinka tos dainos, kaip nekreipti dėmesio į piktavalius.
Dar labiau erzina,
kai apie kažką žinai truputį, o ne nieko, kaip visada.
Gerai. Kodėl manai, kad ji - sviftė?
Prieš tai mudu su Einsle gavome žinutę
su išankstiniu pardavimo kodu patvirtintiems Teilor Svift gerbėjams.
O Sofijos telefonas skimbtelėjo lygiai tuo pačiu metu.
Po to staiga ji atsiunčia mums el. laišką, kad liepos 12 d. - netikėtas laisvadienis.
Būtent tą dieną Teilor Svift koncertuos „SoFi“ stadione.
Sofija eis į tą koncertą.
Gerai, svarūs įrodymai, bet kas čia tokio?
- Na, jai patinka Teilor Svift? - Būtent. Kodėl ji dėl to meluoja?
Turiu galvoje, ką ji čia žaidžia?
Sofija - labai uždaras žmogus.
Ar neturėtum tiesiog ruošti savo prezentacijos?
Jai tai patiktų...
ar ne?
O gal nudėkim jį šiuo durklu mano rankose
ir dulkinkimės visą savo likusį gyvenimą?
Tuk tuk. Kur mano genijus būsimasis laureatas?
O Dieve. Labai ačiū. Kokios gražios.
Puokštė didesnė už visą mano butą.
Atėjo ir dar kai kas.
- Ką? - Tavo tėvai!
Staigmena!
O Dieve. Mama. Tėti.
Paskambinau jiems po mūsų pokalbio ir pasiūliau atsiųsti lėktuvą,
jie atsisakė ir pasakė, kad atvažiuos mašina.
Visą kelią iš Indianos?
Ne, taip. Važiavom I-70 iki I-44, po to I-40 iki I-15 ir iki I-10.
O nuo ten jau tiesiai.
Vietos tau čia duota ne per daugiausiai.
Taip, mama, čia tik mažas spektaklis.
Tavo tėvai paviešės kelias dienas.
Pasiūliau apsistoti savo namuose, bet jie sakė, kad geriau viešbutis...
Panorama Sityje.
Nuo čia važiuoji I-101 iki I-17, tada išsuki į Vakarinį Rosko prospektą.
Po to - tiesiai.
Einam į savo vietas, mielasis.
Gerai. Pasimatysim po spektaklio.
Žinau, tai labai netikėta,
bet labai tavimi didžiuojuosi. Tu toks šaunus.
Mole, mano tėvai - superkonservatyvūs.
Šitas spektaklis jiems nepatiks.
Jame tėra gal trys scenos, nesusijusios su seksu.
Kam rūpi, ar jiems patiks?
Patinka tau, ir tai turėtų būti svarbiausia.
- Taip, gerai, man reikia parepetuoti. - Žinoma. Vajetau.
Nenoriu trukdyti tavo procesui.
Sužibėk.
Tu irgi dalyvauji spektaklyje? Rūpiniesi kostiumais. Gerai.
„KERŠTO KRIOKLIAI“
Ką man pasakei, nupiepęs čiulpike?
Verčiau saugokis, šikniau, arba vieną dieną kas nors tave nuveš
prie Keršto krioklių.
Toks spektaklio pavadinimas.
Ką čia veiki, Karlosai?
Atėjau paimti tave.
Tave visą, Džoana.
Nusivesiu tave į miestą, pavaišinsiu ledais.
Turi dingti iš čia.
Mano vyras, meras, grįš bet kurią akimirką.
Man nerūpi, jei neteksiu darbo prie geležinkelių projekto.
Negaliu pamiršti tavęs.
Kaip mudu ant tavo sofos žiūrėjome „Visi myli Reimondą“.
O tada išėjau namo vienas.
Ką tu darai? Žodžiai ne tokie.
Leisk į tave pažiūrėti.
Parodyk savo gundančios šypsenos linkį mėnesienoje
ir leisk pajusti tos šypsenos karštį iš čia.
Nedrįsk manęs įsimylėti, blemba!
Neturėtum tiek daug keiktis!
O Dieve.
Dar daugiau lėkščių?
Deividas Čangas ruošia pagerintus Indianos patiekalus,
nes jūs esate pagerinti „indiananiečiai“.
Taigi, čia - dekonstruotas troškinys su tunu.
Dekonstruotas?
Taigi, jūs viską išardėte, o aš turiu sudėti atgal?
Dar vienas neigiamas įvertinimas, Deividai Čangai. Sveikinu.
Paimk maisto išsinešti iš „Applebee's“ ar ką.
Tas spektaklis, Nikolai.
O Dieve, kokia jėga.
O Karlosas Vu - toks daugiasluoksnis veikėjas.
Manau, puikiai jį perteikei.
Ar toks buvo veikėjo vardas?
Radome puikią vietą automobiliui prieš pat pastatą,
gal už 6-8 metrų nuo durų.
Kalbant apie vietas mašinoms, daugelis pastaruoju metu eina į „Krogers“.
- Tikrai? - Ten vėl dalija nemokamus pavyzdžius.
Anądien gavome dešros.
Žinai, ką ten mačiau? Siuzaną Ryd.
Tu lankei vidurinę mokyklą su jos dukterėčia Keila.
Kokia buvo Keilos pavardė?
Mielasis, kokia buvo Keilos pavardė?
- Ryd. - Tiesa. Tokia pat, kaip tetos.
Logiška.
Nikolai,
ar pasakojai tėvams, kad tau perskambino dėl reklamos?
Taip, ne, aš jiems to neminėjau.
- Ką? - Nieko čia ypatingo, suprantat?
Nors ji buvo nacionalinė, koks skirtumas.
O sakiau tau, kad nusipirkom naują traktorių?
Tikras gražuolis. Murkia kaip kačiukas.
Žinai, kas aria dirvą kaip tikras Hadas?
- Nikolas. - Taip, žinoma, mokėjau dirbti žemę.
Aš viską moku.
Mažylis Nikis. Dievulis jį atsiuntė į žemę ūkininkauti.
Kai tik panorėsi išbandyti naują traktorių, pagalbos neatsisakysiu.
Ne, to nebus.
Gerai, kaskart mūsų pokalbis pasisuka apie tą patį. Aš nebedirbsiu žemės.
Aš niekad negrįšiu. Aišku? Niekada.
Keila dabar dirba banke.
Gerai, žinai, ką? Manau, mano tėvai pavargę.
Diena buvo ilga. Turbūt reiktų parvežti juos į viešbutį.
Gerai.
- Labai ačiū. - Nėra už ką. Visada prašom.
Beje, nesupratau, kaip nuleisti vandenį tualete.
Gerai.
SVIFTIS NUO 1989 M.
Kažko reikia, Hovardai?
Ne, tik norėjau atsiprašyti dėl anądien.
Supranti, man labai dėl to nesmagu, tikiuosi, abu galime tiesiog
tai pamiršti.
Gerai, žinoma.
Gerai.
Nes nenoriu, kad liktų nuosėdų, mažute.
Jau pradėjai ruošti prezentaciją?
Žinau, kad tu - Teilor Svift gerbėja.
Žinau, kad eisi į koncertą liepos 12 d.
ir dabar noriu sužinoti, kodėl tai slepi.
Ką? Ir todėl taip keistai elgiesi?
Čia aš keistai elgiuosi?
Nesuprantu, apie ką kalbi. Nesiklausau Teilor Svift.
Klausausi tinklalaidžių apie sisteminį rasizmą ir urbanistinį nuosmukį.
Ne, klausyk, viskas gerai. Ir aš Sviftis. Galim paleisti „Red“ albumą
ir pažiūrėti, kiek dainų išklausysime nepravirkę.
Mano rekordas - dvi su ketvirčiu.
Hovardai, gana. Turi grįžti prie darbo.
O tu turi nurimti.
Žinau, kad tu ką tik neliepei moteriai nurimti.
Ne, tu... „Turi nurimti“ - Svift daina.
Vis dar žarstau dainų pavadinimus. Maniau, kad supranti.
Aš vis dar esu senas mielas aš. Tavo plaukai gražiai atrodo.
- Ačiū. Grįžk prie darbo. - Taip, ponia.
Atsiprašau dėl vakar. Žinau, tapo truputį nejauku.
- Neprivalom apie tai kalbėti. - Taip, bet galėtume.
Aš čia, jei nori išanalizuoti tai kartu su manim.
Gerai,
išanalizuokim faktą, kad pakvietei mano tėvus
pažiūrėti itin seksualų spektaklį neatsiklaususi manęs.
Pamaniau, kad tai bus maloni staigmena.
Tu man sakei, kad tavo santykiai su tėvais geri.
Geri.
Aš gerai sutariu su tėvais, kol kalbam saugiomis temomis, pvz., apie „Krogers“
ar Keilą, kuri serga vėžiu.
Jie nenori, kad būčiau aktorius, supranti?
Aš daug kartų bandžiau jiems paaiškinti,
bet nėra prasmės, todėl lioviausi.
Atsiprašau, Nikolai, bet nemanau, kad tai - sveika.
Sveika. Kas yra sveika?
Gerai, aš treniruojuosi kaip Keršytojas,
bet esu įjunkęs į ketaminą, todėl žodis „sveika“ man nieko nereiškia.
Klausyk, savo DK - dvasinės kelionės - metu supratau vieną dalyką:
privalai atsiverti sunkioms emocijoms. Su tėvais.
Tik taip gali paaugti.
Nelengva, bet jei kasdien atsikėlęs dirbsi, kaip dirbu aš,
- išvysi privalumus. - Gerai.
Ką reiškia tas prunkštelėjimas?
Ruošiesi stovėti ir skaityti man pamokslą apie darbą,
kai vienintelį tavo turėtą darbą atlieka 25 kiti žmonės,
- taip pat ir aš? - Ką? Netiesa.
Kada paskutinį kartą buvai viena?
Kai nuėjau į tualetą prieš valandą.
Pala, netiesa. Marisolė atėjo nusausinti man rankas.
Būtent. Kodėl negali pripažinti, kad jei paliktume tave vieną,
subyrėtum per kelias minutes?
Absurdas.
Man nereikia pagalbos.
Tiesą sakant, gal pasiimk likusią dienos dalį laisvą?
Visam aptarnaujančiam personalui namuose taip pat duosiu laisvadienį.
Ir virtuvės darbuotojams,
ir akvariumo.
- Gerai, tikrai tą padarysi? - Tikrai tą padarysiu.
- Gerai. - Gerai.
Gerai.
- Puiku. - Jėga.
- Nuostabu. - Fantastika.
Labai šaunu.
- Labai gerai! - Taip, pupa!
Gerai, aš eisiu.
Gerai, pradėkim.
Hovardai, prašau pradėti prezentaciją apie internetą.
Žinoma.
ĮRODYMAI, KAD SOFIJA YRA:
- O, ne. - Tu gal juokauji, blemba.
Jūs matote penkias laisvas dienas, kurias Sofija Salina
paėmė per aštuonerius metus, kol dirbo čia.
Kaip matote,
kiekviena laisva diena sutampa su Teilor renginiu.
2015 m. rugpjūčio 29 d. -
tą pačią dieną Teilor koncertavo „Petco Park“ stadione San Diege.
Matome, kad Sofijos nebuvo 2017 m. rugpjūčio 18 ir 19 d.,
mūsų bendruomenėje žinomomis kaip „Didžiosios panikos“ metas,
kai Teilor pasitraukė iš soc. tinklų,
kad pasiruoštų naujai pradžiai.
Gana. Kodėl taip darai?
Tam, kad padėčiau tau būti tikrąja savimi.
Žinau, kad liepos 12 d. davei mums išeiginę, nes eini į koncertą.
Ačiū. Daugiau klausimų neturiu.
Nori žinoti, ką veiksiu liepos 12 d.?
Mano antros eilės močiutei Liucijai bus atlikta širdies operacija.
Ji nuostabi, mi tía.
Ji padėjo mane auginti, todėl važiuosiu į Naująjį Džersį pabūti su ja.
Nenorėjau apie tai pasakoti, nes žinia gan liūdnoka.
Bet tai tiesa.
Labai apgailestauju, Sofija.
Taip, aš irgi.
Gerai. Gracias, Einsle.
Hovardai, gal netyčia paruošei tikrą prezentaciją?
Jei atvirai, mano galvoje viskas klostėsi visai kitaip, todėl - ne.
Dėmesio, turiu pranešimą.
Duosiu jums laisvą vakarą.
- Ar viskas gerai? - Taip, viskas kuo puikiausiai.
Tiesiog noriu šįvakar pabūti viena.
Todėl visi eikit namo, gyvenkit savo gyvenimus.
Su draugais, su šeima, nueikit suvalgyti mėsainių.
Smagiai praleiskit laiką.
Panele Mole, ar tai dėl rusų?
Jie verčia jus likti vieną, kad galėtų jus pagrobti?
Ne, Marisole. Ne dėl rusų.
Jei būtų dėl rusų,
pasakyčiau mūsų slaptą saugų žodį, kurio neprisimenu.
Ananasas.
- Ne, bet tai, ką valgai. - „Saksofonas“.
Puiku. Tada ačiū.
O dabar visi - jukš.
Čiuožkit. Eikit. Eikit namo.
Nedorėliai. Bičiuliai.
Gerai, pažiūrėkim.
Taip, blemba.
Naktinis režimas įjungtas.
Taip, blemba.
- Hovardai, ką čia veiki? - Atėjau atsiprašyti.
Man taip nesmagu, kad priverčiau papasakoti apie tetą,
todėl dirbau iki vėlumos ir baigiau prezentaciją.
Gerai. Dėkoju, kad pagaliau ją baigei.
Norėjau atnešti tau vaisių krepšelį,
bet jo laiku nepadarė. Taigi, pabandžiau pats.
Ačiū.
Klydau, pavadinęs tave svifte.
Aš tik apsidžiaugiau, kad galbūt turim kažką bendro.
Mes jau kurį laiką kartu dirbam, bet jaučiu, kad beveik tavęs nepažįstu.
Pamaniau, kad būtų šaunu, jei mums patiktų tas pats dalykas, nes,
mergyt, žinai, aš į tave lygiuojuosi.
Bet aš persistengiau. Atsiprašau.
Atsiprašymas priimtas.
Padėsiu juos į šaldytuvą ir rytoj išmesiu.
Gera mintis.
Beje, apačioje yra kramtomosios gumos, jei nori prizo.
MARVINAS GĖJUS „MIDNIGHT LOVE“
„EVERMORE“
Mums pavyko, Mere Keite ir Ešle.
Kas per velnias?
Tuoj grįšiu. Likit čia.
NIKOLAS
Ne, blemba.
- Gal paaiškintum? - Ką paaiškinti?
Kodėl turi kolekcinę žalią
Teilor Svift „Evermore“ plokštelę, paslėptą Marvino Gėjaus įmautėje?
Ji ne mano. Saugau ją draugei.
Ji vardu Dakota.
- Baltaodė. - Čia baltosios Dakotos „Evermore“?
Tada neprieštarausi, jei patikrinsiu Kendriko Lamaro įrašus
- ir pažiūrėsiu, kas vyksta. - Gerai.
Žinai, ką? Tu teisus. Aš - sviftė.
Taip ir žinojau. Žinojau, kad užuodžiam saviškius.
O kaip tavo antros eilės močiutė Liucija?
Hovardai. Nebūk toks naivus. Niekas neturi antros eilės močiutės.
Jos atsiranda tik tada, kai bandai išsisukti nuo referato.
Bet kodėl melavai?
Nėra ko gėdytis, kad myli fantastiškiausią
- mūsų kartos lyrikę. - Bepigu tau kalbėti.
Bet žmonės mane pasmerks.
Aš - 32 metų afro-lotynų amerikietė, norinti, kad į ją žiūrėtų rimtai.
Žmonės visada nori pakirsti mano autoritetą.
Norėčiau, kad taip nebūtų, bet abu žinome, kad tai - tiesa.
Niekad negalvojau iš tos pusės.
Manai, man patinka jas slėpti?
Manai, man patinka kurti netikrą metų grojaraštį
ir įtraukti į jį džiazą?
Nebeturi to daryti, nes dabar aš žinau.
O tu žinai, kad niekam apie tai neprasitarsiu.
Prižadu. Svifčio priesaika.
Ar tokios būna?
Dabar jau yra.
Žinai, jei jau aš čia, gal nori įjungti „Midnights“,
- ir galėsim aptarti „Karma“ teoriją. - O Dieve.
Nenorėk, kad užsivesčiau apie tą sumautą laikrodį.
Gerai „Midnights“. Tas albumas - Koltreino skyriuje.
Ne, tu jo ten nedėjai. Nedėjai.
- Taip. Įdėjau. - Mergyt, tu pašėlusi.
Taip.
Tu užknisi!
Nustok pypsėti.
Kodėl?
Prašau, nustok pypsėti.
Kas per šūdas?
Aš tave įveikiau!
Įveikiau tave, dūmų detektoriau!
Ne.
„Įveskite durų kodą“.
Nežinau kodo!
Nežinau kodo.
Tu gal juokauji, blemba?
Mole, tau viskas gerai?
Nikolai, čia tu?
Taip, aš už durų. Aš gaunu žinutę,
kai užsirakina panikos kambarys. Aš pamaniau, kad tau manęs gali prireikti.
Man taip gėda. Nieko negaliu padaryti pati.
Tai netiesa.
Tu pati visiškai nusiaubei virtuvę.
Aš vaikščiojanti bėda.
Tu bent stengiesi.
Ar gali įsivaizduoti, jei būtum protingas, prisitaikęs žmogus?
Būtum tokia nuobodi.
„Mano vardas Džulija Miler,
suvalgysiu salotas su padažu,
o po to eisiu į sporto salę.“
„Ir pareisiu namo
pas savo aukštą vyrą ir dvynius, Odrę su Maiklu.“
- Velniop. Velniop Džuliją Miler! - Velniop Džuliją Miler.
Iškart išeičiau iš darbo. Su tavim daug smagiau.
Daugiau niekad nebenoriu pyktis.
Mes nesipyksim.
Atsiprašau, kad bandžiau patarti dėl tėvų.
Dieve. Ką aš išmanau?
Tu neklydai. Turiu galvoje, matei mus.
Mes nemokam kalbėti apie savo jausmus.
Jie iš Vidurio vakarų, o aš - azijietis iš Vidurio vakarų,
o tai tas pats, lyg olimpinė slopinimo rungtis.
Man labai gaila.
Tiesiog mėgstu apsimesti, kad man nerūpi,
ką jie apie mane galvoja, bet kartais man rū...
Daugiau nepatarinėsiu.
Bet žinok, aš čia, kas benutiktų.
Ačiū.
Norėčiau dar pasiglėbesčiuoti,
bet man labai reikia į tualetą.
Panikos kambaryje labai daug vyno, bet nėra, kur sisioti.
- Taip. - Taip.
Pameni, kur jis?
Ten?
Ne.
Sveikas, tėti. Paklausyk.
Žinau, kad jūs su mama ryt išvažiuojat,
bet jaučiu, kad mums pritrūko laiko pakalbėti, kol buvote čia.
Todėl norėjau nusivesti jus pavakarieniauti.
Žinoma.
Puiku.
Iš tikrųjų labai norėjau papasakoti apie tą reklamą, kurioje filmavausi.
Tai „Lipitor“ vaistų reklama. Vaidinu paslaugų padavėją.
Aš girdėjau apie „Lipitor“. Tavo dėdė Teris geria „Lipitor“.
Margse. Teris geria „Lipitor“?
Jis geria viską.
Nikolas nori nusivesti mus vakarienės.
Man tinka.
Žinot, tiesą sakant, pakeliui pas jus pravažiavau
pro neblogą užkandinę.
Važiuoji iki Viktori, pasuki į dešinę prie Murparko,
o po to - tiesiai.
Išvertė Sandra Siaurodinė