Vad gör du här, Carlos?
Jag är här för att ta dig. Hela dig, Joanna.
Du måste ut.
Min make, borgmästaren, är här när som helst.
Jag bryr mig inte om jag får sparken från järnvägsprojektet.
Jag får inte ut tanken på dig ur hjärnan eller smaken av dig ur min mun.
Tror du inte att jag vill det här? Jag trånar efter din manslem.
Ta av dig klänningen då.
Jag vill se siluetten av ditt bröst i månskenet...
...och känna värmen av din kropp mot min.
Våga fan inte kära ner dig i mig!
För sent.
Och det var scenen.
- Herregud, vad bra du var! - Tack.
Alltså, manuset?
Men viktigare: du är otrolig.
Jag köpte faktiskt att du var en gigolo som blivit stadsplanerare.
Rollen är så invecklad.
Varje gång jag läser manuset får jag fler frågor.
- Det måste väl vara ett gott tecken? - Absolut. Jag längtar efter att se den.
Jag har bjudit in alla jag känner.
Mina gymkompisar, yogabekanta, min lesbiska tandläkare,
mina stalkers och alla jag stalkar.
Vad fint. Din familj då? Kommer dina föräldrar?
Nej. De är långt ute i Indiana. Det är säkert för omständligt.
Men jag borde också bjuda in min sugar daddy.
Undrar om teatern är handikappanpassad.
Kan vi ta nästa scen? Den är så bra.
Du är topless, jag är byxlös, och vi är på en övergiven bangård.
- Örfila mig på riktigt om du vill. - Det tänker jag.
Carlos! Jag har nyheter.
Jag är gravid.
- Och det är din tvillingbrors barn! - Nej!
Howard, vill du uppdatera oss med bredbandskostnaderna för projektet?
Absolut.
Gärna det.
Vad är det här?
- Helt ärligt så är jag inte färdig. - Du skrev inte ens ett helt ord.
Jag skulle precis skriva N:et, men sen började mötet,
och du har sagt åt oss att komma i tid, så det här är ditt fel.
Du måste ta det här på allvar.
Space for everyone är ett stort projekt.
Vi måste vara fokuserade. Det här måste bli gjort.
TAYLOR SWIFT-BILJETTER TILLGÄNGLIGA!
ENDAST FÖR FANKLUBBEN.
Sofia, vad fick du för avisering?
En nyhetsuppdatering. En tyfon drar in över Burma.
Och du pumpar näven för det?
Ja, i solidaritet med Burmas folk.
Vi måste snacka. Det har hänt nåt intressant.
Jag tror att Sofia är en swiftie.
- Herregud. - Jag vet faktiskt vad det är.
Dottern älskar Taylor Swift.
Jag måste medge att jag gillar sångerna om att inte låta hatare störa en.
Det är faktiskt mer frustrerande
när du vet lite om nåt istället för ditt vanliga ingenting.
Okej. Varför tror du att hon är en swiftie?
Aviseringen som jag och Ainsley just fick var om en förhandsförsäljning för fans.
Och Sofias mobil plingade samtidigt.
Plötsligt skickar hon ett mejl som säger att vi är lediga 12 juli.
Det är exakt då som Taylor Swift spelar på SoFi Stadium.
Sofia tänker gå på den konserten.
Det är ganska bra bevis, men vad är grejen?
- Vem bryr sig? - Exakt. Varför skulle hon ljuga?
Vad håller hon på med?
Sofia är privat av sig.
- Borde inte du jobba på din presentation? - Hon skulle må då.
Eller hur?
Vad sägs om att vi dödar honom med den här dolken
och sen knullar vi för resten av livet?
Knackelibang. Var är min framtida stjärnskådis?
Herregud. Tack så mycket. De är jättefina.
De är större än min lägenhet.
Det finns nån annan här med.
- Va? - Dina föräldrar!
Överraskning!
Herregud. Mamma. Pappa.
Jag ringde dem efter vårt snack och erbjöd att skicka jeten,
- men de vägrade och sa att de kör. - Från Indiana?
Vi tog I-70 till I-44, sen I-40 till I-15 till I-10.
Sen är det bara raka vägen.
Det är lite trångt här bak.
Det är bara en liten pjäs.
De tänkte stanna några dagar.
Jag erbjöd dem att sova hos mig, men de ville bo på ett hotell i...
Panorama City.
Man tar bara I-101 till I-170 och sen avfarten vid Roscoe.
Sen är det bara raka vägen.
Vi ska ta våra platser.
Ses sen.
Jag vet att det är oväntat,
men jag är bara så stolt över dig. Du är så duktig.
Mina föräldrar är jättekonservativa.
Pjäsen är inte deras grej.
Det finns bara tre scener utan sex!
Än sen då? Det är din grej, och det är det enda som räknas.
- Jaja. Jag måste öva mina repliker. - Absolut. Herregud.
Låt inte mig komma i vägen.
Var strålande.
Är du också med i pjäsen? Jaha, du är kostymör.
Vad kallade du mig, ditt snedkukade kräk?
Passa dig jävligt noga, plyschpitt, innan nån kör ut dig till Vengeance Falls.
Det är namnet på pjäsen.
Vad gör du här, Carlos?
Jag är här för att ta dig.
Hela dig, Joanna.
Ta dig till stan och bjuda på glass.
Du måste ut.
Min make, borgmästaren, är här när som helst.
Jag bryr mig inte om jag får sparken från järnvägsprojektet.
Jag får inte ut tanken på dig ur hjärnan.
Du och jag, när vi tittade på Alla älskar Raymond på din soffa.
Och sen gick jag hem, ensam.
- Det är inte replikerna. - Låt mig titta på dig.
Låt mig se siluetten av ditt svällande leende i månskenet,
och känna värmen av ditt leende från här borta.
Våga fan inte kära ner dig i mig!
Du borde inte svära så mycket.
Åh, herregud.
Fler rätter?
David Chang bjuder på Indianas finaste rätter,
för att ni är så fina "indianianianer".
Här har vi en dekonstruerad tonfiskgryta.
Dekonstruerad?
Så du plockade isär den, och nu måste vi sätta ihop den?
Ännu en flopp, David Chang. Grattis.
Spring och köp några burgare eller nåt.
Den där pjäsen, Nicholas.
Jag menar, herregud, vilken insats!
Och Carlos Wu är en så djup karaktär.
Du var helt perfekt.
Var det karaktärens namn?
Vi fick en bra parkeringsplats utanför.
Säkert sex–sju meter från dörren.
På tal om parkering så är det många som handlar på Krogers nu.
- Jaså? - De ger ut smakprov igen.
Vi fick lite korv häromdagen.
Vet du vem jag såg där? Susan Reed.
Du gick i skola med hennes brorsdotter Kayla.
Vad hette hon i efternamn?
Vad hette Kayla i efternamn?
- Reed. - Just det. Samma som fastern.
Det låter logiskt.
Nicholas, har du pratat med dina föräldrar om din reklamaudition?
Nä, jag har inte sagt nåt.
- Va? - Det är inget särskilt.
Fast den sänds i hela landet.
Men sa jag att vi har köpt en ny traktor?
Vilken pärla. Spinner som en katt.
Vet du vem som kan plöja som bara den?
- Nicholas. - Så klart jag kan.
Jag är bra på allt.
Lille Nicky. Han är som gjord för att bruka jorden.
Om du vill provköra traktorn så behöver jag alltid extra hjälp.
Glöm det.
Vi pratar om det här varje gång. Jag har plöjt färdigt.
Jag kommer aldrig tillbaka, okej?
Kayla jobbar på banken igen.
Vet du vad? Jag tror att de är trötta. Jag borde nog föra dem till hotellet.
- Tack så mycket. - Så lite så.
Och förresten, jag kom inte på hur man spolar.
Behöver du nåt, Howard?
Jag ville bara be om ursäkt för igår.
Det känns bedrövligt, så jag hoppas att vi två bara kan
skaka av oss det.
Okej. Visst.
Bra.
Jag vill inte att det ska vara ont blod mellan oss, baby.
Har du börjat på presentationen än?
Jag vet att du gillar Taylor Swift och tänker gå på hennes konsert.
Nu behöver jag bara veta varför du gömmer det.
- Är det därför du har varit så konstig? - Är det jag som är konstig?
Jag vet inte vad du pratar om. Jag lyssnar inte på henne.
Jag lyssnar på poddar om systemisk rasism och förslumning.
Det är okej. Jag är också en swiftie. Vi kan slå på Red
och se hur länge det tar innan vi börjar gråta.
- Mitt rekord är lite på två låtar. - Det räcker. Fortsätt jobba nu.
Och du måste lugna ner dig.
Sa du just åt mig att lugna ner mig?
"You need to calm down" är en låt.
Jag lekte med titlarna. Jag trodde du förstod!
Jag är fortfarande lilla jag. Vad fin du är i håret.
Tack och fortsätt jobba.
Förresten. Jag är ledsen för igår. Jag vet att det blev lite olustigt.
- Vi måste inte prata om det. - Men vi skulle kunna göra det.
Jag finns här för dig om du vill prata om det.
Okej... Vi kan väl prata om att du bjöd in mina föräldrar
för att se en väldigt sexuell pjäs utan att fråga mig först.
Jag trodde att det skulle bli kul.
Du har alltid sagt att ni kommer överens.
Vi gör ju det.
Så länge som vi pratar om Krogers, Kayla, vilka som har cancer.
De vill inte att jag blir skådis, okej?
Jag har försökt förklara det för dem, men det är inte lönt, så jag slutade bara.
Sorry, Nicholas, men det låter inte vidare sunt.
Sunt. Vad är sunt? Jag tränar som nån i Avengers,
men jag är beroende av ketamin, så "sunt" betyder inget.
En sak som jag har lärt mig på min AR, andliga resa,
är att man måste tala ut om svåra känslor med sina föräldrar.
Man mognar inte annars.
Det är inte lätt, men om du jobbar på det varje dag som jag gör,
- så märker du fördelarna. - Okej.
Vad var det där?
Tänker du seriöst stå och läxa upp mig om att jobba
när allt jobb du nånsin gjort har utförts av 25 andra personer,
- inklusive mig? - Va? Det stämmer ju inte!
När var du senast ensam?
När jag gick på toa för en timme sen.
Nej, vänta, Marisol torkade ju händerna på mig.
Medge bara att om vi lämnar dig ensam så faller du ihop på några minuter.
Det är ju störtlöjligt.
Jag behöver ingen hjälp.
Du kan ta ledigt resten av dagen.
Jag ber tjänstefolket ta ledigt med.
Och kökspersonalen.
Och akvariumpersonalen.
- Tänker du verkligen göra det? - Det tänker jag.
- Bra. - Fint.
- Underbart. - Hipp hurra.
Finemang.
- Very nice! - Yeah, baby!
Jag tänker dra.
Då sätter vi igång. Howard, bredbandspresentationen, tack.
Absolut.
BEVIS FÖR ATT SOFIA ÄR EN SWIFTIE
- Ånej. - Men för i helvete.
Det ni ser framför er är de fem datumen som Sofia Salinas
har tagit ledigt under de åtta åren hon jobbat här.
Som ni kan se
har alla hennes frånvarodagar sammanfallit med ett av Taylors event.
Den 29 augusti 2015,
samma dag som Taylor spelade på Petco Park i San Diego.
Och Sofia var frånvarande både 18 och 19 augusti 2017,
en tid som vi i communityn kallar "den stora paniken",
då Taylor rensade sina sociala medier i förberedelse för en ny begynnelse.
- Det räcker. Varför gör du det här? - För att hjälpa dig vara ditt sanna jag.
Jag vet att du gav oss ledigt för att du ska på konserten.
Tack. Inga fler frågor.
Vill ni veta vad jag gör 12 juli?
Min gammelfaster Lucia ska opereras.
Hon är för härlig, mi tía.
Hon hjälpte till att fostra mig, så jag flyger dit.
Jag vill inte prata om det för att det är ett känsligt ämne.
- Men det är sanningen. - Jag beklagar, Sofia.
Jag med.
Finns det nån chans att du gjorde presentationen?
Ärligt talat trodde jag att det här skulle sluta annorlunda, så nä.
Jag har nåt jag vill säga.
Ni får ledigt resten av kvällen.
- Är allt okej? - Javisst, allt är bra.
Jag vill bara vara ensam ikväll.
Så gå hem och lev era liv.
Vänner, familj. Gå ut och ät en burgare.
Ha så kul.
Ms Molly, är det ryssen som kommer? Försöker de kidnappa dig?
Nej, Marisol, det är inte ryssen.
Om det vore det,
skulle jag säga vårt hemliga säkerhetsord, som jag inte minns.
Ananas!
- Nej, men det är nåt man äter. - Saxofon.
Härligt. Men då så. Tackar.
Nu är det dags för er att dra.
Stick. Gå hem!
Era busfrön. Gullevännerna.
Okej, få se.
Nattläget är aktiverat.
- Vad gör du här? - Jag vill bara be om ursäkt.
Jag är ledsen över att du behövde ta upp din faster,
så jag jobbade över för att göra klart presentationen.
Jag uppskattar att du gjorde klart den.
Och jag ville köpa en fruktkorg,
men de kunde inte fixa den i tid, så jag försökte göra en själv.
Tack.
Jag hade fel om dig.
Det var bara kul att ha nåt gemensamt.
Jag har jobbat med dig länge men känner dig knappt.
Det vore bara kul om vi gillade samma sak, för att...
...jag ser upp till dig.
Men jag gick över gränsen. Förlåt.
Jag godtar din ursäkt.
Jag sätter det här i kylen och slänger det imorgon.
Det vore smart.
Det finns lite tuggummi längst ner om du vill ha en överraskning.
Vi klarade det, Mary-Kate och Ashley.
Vad fan?
Kommer snart. Stanna där.
Fan också.
- Vill du förklara det här? - Vadå?
Varför har du den gröna vinylpressningen
av Taylor Swifts Evermore i ett Marvin Gaye-konvolut?
Den är inte min. Den tillhör min kompis. Hon heter Dakota.
- Hon är vit. - Jaha, så det är vita Dakotas Evermore?
Då har du inget emot att jag kikar på Kendrick Lamar-plattorna
för att se vad som pågår.
Vet du vad? Du har rätt. Jag är en swiftie.
Jag visste att vi kan lukta oss till varann!
Men din gammelfaster då?
Var inte så naiv. Ingen har en gammelfaster.
De existerar bara när man försöker ta sig ur nåt.
Men varför ljög du?
Man borde inte skämmas för att gilla den bästa låtskrivaren
- i vår generation. - Lätt för dig att säga.
Folk skulle döma mig.
Jag är en 32-årig afro-latinamerikan som vill tas på allvar.
Folk försöker jämt ifrågasätta min auktoritet.
Jag önskar att det inte vore så, men vi vet att det är det.
- Jag tänkte aldrig på det. - Tror du jag gillar att gömma det?
Tror du jag gillar att göra en fejkad nyårsspellista full med jazz?
Du måste inte det längre, för nu vet jag.
Men jag skulle aldrig säga nåt.
Jag lovar. Jag swiftie-svär.
Är det en grej?
Nu är det det.
När jag ändå är här kanske du kan slänga på Midnights,
- så kan vi diskutera "Karma"-teorin. - Börja inte om den där klockan.
Okej. Midnights... Den är i Coltrane-avdelningen.
Skojar du?
Att du vågar!
Du suger!
Sluta pipa!
Varför?
Snälla, sluta pipa.
Vad fan?
Jag slog dig!
Jag slog dig, brandvarnarjävel!
Nej.
"Ange koden till dörren."
Jag kan inte koden!
Nu fan skojar du!
Molly? Är allt okej?
Nicholas? Är det du?
Jag är här. Jag får ett meddelande
när panikrummet går i lås. Jag tänkte att du kanske behöver mig.
Det här är så genant. Jag kan inte göra nåt själv.
Det är ju inte sant.
Du lyckades förinta köket helt själv.
Jag är helt hopplös.
Du försöker ju i alla fall.
Tänk om du vore en välanpassad individ? Du hade varit så tråkig.
"Jag heter Julia Miller,
och jag tänker äta en sallad utan dressing och sen gå till gymmet."
"Och jag tänker gå hem till min långa make och mina tvillingar, Audrey och Michael."
- Julia Miller kan dra åt helvete! - Åt helvete med Julia Miller.
Jag hade sagt upp mig genast. Du är så mycket roligare.
Jag vill aldrig gräla igen.
Det kommer vi aldrig att göra.
Förlåt att jag försökte ge dig råd om dina föräldrar.
För vad fan vet jag?
Du hade inte direkt fel. Jag menar, du såg oss ju.
Vi är dåliga på att prata om känslor.
De är väldigt lantliga, och jag är lantlig och asiat,
så det är som OS i undertryckning.
Jag är ledsen.
Jag låtsas att jag struntar i vad de tycker om mig, men ibland så...
Jag ger inga fler råd.
Men du borde veta att jag finns här för dig oavsett vad.
Tack.
Jag hade gärna kramats mer,
men jag måste verkligen på toa.
Det finns så mycket vin här men ingenstans att kissa.
Minns du var den är?
Är den hitåt?
Nej.
Hej, pappa. Jag vet att ni åker hem imorgon,
men det känns inte som att vi hade tid nog att prata,
så jag tänkte höra om ni vill äta middag?
Visst.
Schyst.
Jag ville verkligen berätta om reklamen.
Den är för Lipitor. Jag spelar en stöttande servitör.
Jag har hört talas om Lipitor. Din morbror Terry går på det.
Margs. Tar inte Terry Lipitor?
Han tar allt.
Nicholas vill bjuda oss på middag.
Gärna för mig.
Jag körde faktiskt förbi ett hak på vägen.
Man tar Victory, sen höger på Moorpark,
och sen är det bara raka vägen.
Undertexter: Borgir Ahlström