$ПАГЕТ
Събуди се и набързо се измий. Белезите от мариза скрий.
Защо на масата ти е ключът? Ръцете ме сърбят. Просиш си го!
Просиш си го!
Просиш си го! Май нямаш вяра...
Ама какво е това бе?
Кола, отбий.
Авторитетно!
НА ДЖОН
Не е истина. Така ли значи?
ФОНДАЦИЯ "УЕЛС" БОЙКОТ
Така ли значи?!
Кола, отвори списък и добави задача.
"Да завлека Моли Уелс в ада".
Край на списъка!
НЕДОСТАТЪЧНА НАЛИЧНОСТ
ФОНДОВА БОРСА
ПОСЛЕДНО ПРЕДУПРЕЖДЕНИЕ
Дръзко решение е да изкупите всички билбордове в Южна Калифорния.
Посланието на Моли е изключително важно.
А и не сме изкупили всички билбордове.
Оставихме тези на "Цирк дю Солей", защото държим на изкуството.
- Защо бойкот? - Милиардерите мислят само за пари.
Ще ни забележат, като ги ударим там, където ги боли.
Безапелационна!
- Благодаря. - Браво, супер е.
Извинявай, че днес работя от къщи. Не искам да натоварвам Артър в офиса.
Като колега съм ти благодарна, че тушираш дискретно раздялата ви.
Но като приятелка си умирам да науча повече, така че казвай.
Няма нищо за казване, положихме усилия.
Но сме много различни.
Артър използва шампоан две в едно,
а моята прическа наскоро бе обявена за произведение на изкуството.
Винаги си знаела, че сте различни.
Имаше ли конкретен повод?
Просто не се получаваше. Не се сещам за нещо конкретно.
Момо.
- Идвай да ме намажеш. - Маро, здравей.
Тук си бил.
Това е София от работата.
- Работим. - Извинявайте, че ви прекъснах.
Обаче като се мажех вчера, ти откачи и пожела да ме обслужваш.
Пълни глупости.
Никога не бих го казала на зрял човек, какъвто е той.
Има право да гласува. Въпреки че предпочитанията му са особени.
- Оставям ви да си чуруликате, красавици. - Благодаря.
- Господи. - Няма защо да се срамуваш. Върхът е!
На какво мирише шията му? На кожа?
- На дърво? На кожено дърво? - Права си.
Много важно, че е млад, сексапилен и четвъртит като селски кенеф.
Никой не прави въпрос, ако стар богаташ е с млада хубавица.
Да, двойният стандарт е нетърпим.
Би могло да се каже, че това е акт на феминистка съпротива.
Точно! Преобръщаш представите.
- Новаторка съм. - Дори героиня.
Ние, жените, трябва да се подкрепяме.
Маро!
- Може ли София да те подуши? - Да.
Ники, тревожа се за Артър.
Не се е вясвал в офиса, откакто скъсаха с Моли.
Какви ги говориш? Ето го там.
- Това не е Артър. - А, така ли?
Понякога всички бели ми се струват еднакви.
Вика му се бозава слепота. А Артър може би иска уединение.
Глупости, като се разделих с бившата, копнеех за обич и подкрепа.
Артър е тъжно хетеро на средна възраст.
Да гледа видеа в "Ютюб" и да влезе в някоя групировка.
- После ония да се оправят. - Има нужда от нас.
Добре, да вървим.
- Ейнзли, отмени поръчката ми за обяд. - Прощавай, Сара.
- Какво правиш? - Сгъвам оригами.
Научих се, докато сърфирах в "Япон".
Исках да ти измайсторя нещо.
- Не беше нужно. - Но исках.
Невероятно беше да те гледам как работиш.
Толкова си уравновесена и красива.
Същински еднорог, като този.
И ти отне само два часа?
- Благодаря. - Моля.
- Какво ти се прави довечера? - Мислех си нещо.
Да поканя няколко приятели да се запознаят с теб?
Интересно! Импровизирана сбирка в сряда вечер.
Нещо такова. Навита ли си?
Дали съм навита?
Навита съм, и още как. Като будилник към навита.
Като сладолед от машина, татенце.
Чак мозъкът ти ще замръзне.
- Съгласна си, така ли да разбирам? - Да.
Добре тогава.
ВЗЕМИ СИ ПАНТАЛОН
Подарява ги, лошо.
Дано не открия пак труп. В един момент вече не изглежда случайно.
Здравейте! Какво правят тук моите другарчета?
Притеснихме се, че не си на работа.
Много мило от ваша страна.
Но съм си добре.
Захванал съм се с нещо адски интересно. Влизайте де!
Пролетно разчистване?
Не, още по-хубаво.
Преравям целия си живот, за да открия точния момент,
в който съм се превърнал в жалък убитак и неудачник.
Каква е тази снимка на плашило с купа зърнесто сирене?
Това сме мама и аз на първото ми причастие.
И после викам: "Не ми казвай, че копирам Еф Кей Ей Туигс.
Това си е барнато винтидж "Абъркромби".
А ти си с впити дънки."
Туш!
Така си е, Зоуи.
Моли е супер, нали?
Занимава се с благотворителност и е голяма работа.
Сериозно? Не е истина.
Истина е, Джейдън.
- А ти с какво се занимаваш? - Създавам съдържание за брандове.
Аз пък съм креватен инфлуенсър.
- Много съжалявам, болна ли си? - Не.
Това е радикална форма на лична грижа.
По цял ден лежиш в леглото и си зяпаш телефона.
Превръщаме депресията в бизнес.
А ти, Ейб? Разкажи ми за себе си.
- О, не. - С какво се занимаваш?
Нещо лошо ли казах? Наред ли е всичко?
Ейб развива тревожност, когато е център на внимание.
- Не му задавай въпроси. - Какво?
Нищо, просто трябва да се пренастрои. Да гледаме настрани.
Хора, сетих се какво да правим.
Искате ли да гледаме филм в моята кинозала?
По договор не мога да гледам нищо, ако не се излежавам в леглото.
Аз пък не си падам много по филмите.
Струват ми се отчаян напън.
Определено, трябва да ги правят по-къси, плоски и тъпи.
Някой да ми донесе веднага кокосова вода!
- Бързо, върви. - Аз ли? Добре.
О, боже, ето!
Това съм аз през лятото на 1997 г. на "Еджфест".
Щях да гледам най-любимата си група - "Гу-гу Долс".
- Призлява ми, махам се. - Не, щом аз го слушам, ще стоиш и ти.
Това е моят приятел Конрад.
Чакаме в колата да влезем и точим лиги за "Айрис" на живо.
И тогава се случи нещо откачено.
- Един до нас ни попита дали искаме крек. - Какво?
Крекът е кристалната форма на кокаина. Викат му и "сняг".
Знам какво е крек, но се чудя какво ще последва.
Аз веднага отказах.
Конрад обаче се съгласи
и се качи в колата на онзи, а аз обърнах към къщи.
Какво стана с Конрад, умря ли? Пропуснал е "Айрис"?
Точно там е работата, че нищо лошо не му се случи.
Конрад си живее страхотно, защото продължи да поема рискове.
Сложи си обеца на веждата, замина за Коста Рика
и се венча за жена на име Мариса.
- Защо ни го разказваш? - Не виждате ли?
На всички снимки след това съм с бежов панталон.
Явно на онзи концерт съм решил да живея предпазливо.
Избрал съм да бъда скучен, бозав мъж,
какъвто Моли с лекота би зарязала.
И честно казано, не мога да я виня.
- Артър, стига, говориш глупости. - Нищо подобно!
Всъщност прогледнах за пръв път в живота си.
О, боже.
И знам какво е решението.
Крек.
Добре че ме убеди да остана, благодаря ти.
Да се надрусаме.
Русия? Няма такава държава, Зоуи.
- Ти сериозно ли? Падам от смях. - Пълно безумие.
Виното ме хвана.
Много е силно.
Моли, може ли да те помоля за съвет, като жена, която е...
Добре де, не като по-стара, като почитателка на киното?
Да, разбира се, Зоуи.
Та значи, усещам как ме удря СОПА.
Чакай, спри.
Не разбирам за каква сопа говориш. Да не те бият вашите?
Това е табу, но ти прощавам.
- По твое време боят е бил нещо нормално. - Не бих казала.
СОПА значи "страх от по-добра алтернатива".
Раздвоена съм между Джейдън и Ейб.
Мога да те разбера. Значи харесваш и двамата.
Да, с Джейдън си имаме приказката, голям сладур е.
Но прекарвам много време с Ейб
и сексът е невероятен.
Сериозно? Знам защо го бройкаш.
Броят му се ребрата.
Освен това се пренастройва, когато е там долу.
- Мисля, че чух достатъчно. - Спирам дотук.
Какво да направя според теб?
Ще ти дам един съвет, Зоуи.
Човешко е да те привличат нови неща.
Но внимавай, когато сменяш това, което смяташ за скучно,
с нещо лъскаво.
Защото понякога лъскавото се оказва скучно.
О, боже.
Това е пълна безсмислица. Да нямаш деменция?
Да ти кажа, дано имам.
За да забравя всичко, което ми наговори.
Ето, донесох.
Впечатлен съм, че намери дрога толкова бързо.
Но няма да я даваме на Артър. Приятели му трябват, не муле.
Знам, затова стрих няколко от вагиналните пробиотици на Моли.
Няма да прахосвам дрога за Артър я!
- Значи ще му пробуташ плацебо. - Точно.
Достатъчно е да мисли, че се е друсал,
за да му мине кризата и най-сетне да си обуе панталон.
Харесва ми да съм първа дружка с такъв манипулатор.
Нищичко няма да кажа.
Просто се плъзгай.
Ще се плъзгам по повърхността.
Донесъл си. Значи моментът настана.
Най-накрая ще се завъртя във вихъра на танца с мама Кока.
Извинявай, не намерих крек, но ти донесох модерна дизайнерска дрога.
Нарича се "лена",
понеже ще те пренесе в друга вселена.
- Вселена. - Затова я наричат така.
Добре, чудесно.
Да видим сега.
Да направим живота по-пикантен.
- Да. - О, не.
Така ли смята, че се прави?
Да не прекалих?
- Това беше за теб. - Скъпи, може ли за секунда?
Да, какво има?
- Дълга вечер беше. - Нанка ли ти се?
Да, наближава полунощ. Ако си легна сега, ще спя само 13 часа.
Да, естествено. Стига толкова. Да ги гоня ли вече?
- Би ли? Благодаря. - Да.
Е, хора, алоха, хубаво си изкарахме.
Беше суперяко, но да приключваме вече.
- Местим се на покрива в "Елефанте". - О, боже!
Викайте "Юбер", ще купонясваме като ненормални!
- И ти ли ще ходиш на другото място? - Да, нали ще си лягаш.
- Маро, колата идва след две минути. - Хайде, чао.
- Бързо, хора! - Чао, Моли.
- Успех с деменцията. - Благодаря, Моли.
Това е откачено. Шест пъти е ходил в Торонто.
Кой нормален човек...
Чувате ли?
Лената май навлиза в кръвта ми.
Чувам сърцето на света.
- Сигурно се чувстваш едно с вселената. - Да.
Вие чувате ли го?
Туп-туп, туп-туп.
Много готино. Явно здравата си се отцепил.
Да.
Господи.
Момчета, погледнете.
И това нещо е сътворено от човек!
Какъв цвят, каква гладкост. Какво усещане!
И бутончетата...
Вход.
Добре! Явно постигна това, което търсеше.
- Може би е време да си лягаш. - Да спя?
Никълъс, най-сетне се събудих!
О, господи.
Вижте колко е красиво навън.
Природата е дар.
А ние се затваряме в капана на тези бежови стени,
в тези бозави клетки.
- Прав си. - Не сме къртици.
- Чакай... - Не!
- Ние сме изследователи. - Артър, къде тръгна?
Смели сме като Ваяна!
- Бързо, да не пострада. - Не може ли да си ходим?
ПТИЦИ С КАФЯВА ОКРАСКА В СУХИТЕ ЗОНИ НА КАЛИФОРНИЯ
АРТЪР
Шампоан "Суав" две в едно. "Тайната на моряка".
Да!
Усещам те, богиньо на земята!
Благодаря, че ме допусна до гръдта си!
Кардиото ми идва в повече, в кетоза съм.
Минахме покрай седем бъбъл чайни. Накъде вървим като общество?
Ето ви! Получих чудно прозрение.
Супер, радвам се за теб, да се прибираме.
Наочниците ми паднаха. Цялата истина ми се проясни!
Боже, чувствам се страхотно!
Сърцето ми препуска, сякаш...
Ще се пръсне.
Направо не мога да изкарам въздуха от...
Мамка му. Предозирал ли съм?
Това е, нали? Боже, трябва ми наркан. Моля ви! Не искам да умра.
Само шест пъти съм бил в Торонто!
Моля ви! Още не съм опитвал чай и не знам какъв му е вкусът!
- Не си дрогиран. - Какви ги дрънкаш?
Не си дрогиран!
- Само си въобразяваш. - Как така не съм дрогиран?
Погълнах едно кило лена.
Бяха стрити пробиотици за предменопауза.
Усещаш изключително мощен плацебо ефект.
Какво?
Как да го разбирам?
- Подигравате ли ми се? - Просто не искахме да се надрусаш с крек.
- Опитвахме се да те предпазим. - Като ме лъжете?
- Сякаш съм нищожество? - Не!
Това е отвратително!
Вървете си.
Скъпа?
Какво правиш?
Наблюдавах птиците.
Беше ми хоби.
- През нощта ли? - Да, но не видях никакви птици.
Само една тройка в джакузи.
Гледах някой да не се удави.
- Живи и здрави са. - Супер.
Кажи сега, забавлява ли се тази вечер?
О, да.
- Даже прекалено. - Да, беше като във филм.
Какво? Чакай малко.
Нали уж не си падаш по филми?
Обаче сравняваш забавлението с филм?
Харесва ми как работи умът ти. Все анализира.
- Хайде просто да си лягаме. - Да, разбира се.
Ти вече си по пижама и си много сладка.
Чу ли се с Артър? Тревожа се за него.
Не, а какво ли не опитах. Дори мислех да му пиша.
- Не биваше да го лъжеш за дрогата. - А ти - да ме водиш в онзи квартал.
- Косата ми още мирише на пържено. - Хора?
Слава богу.
- Може ли да поговорим за снощи? - Артър, извинявай.
Не, аз трябва да ви се извиня.
Доста мислих. Опитвали сте се да ме предпазите.
Дойдохте, за да видите дали съм добре. Това означава много.
Не съм бил по-щастлив да видя мъж с омачкан панталон.
Пак го навлякох заради прозрението, което получих.
Само че ти всъщност не беше дрогиран.
Затова знам, че съм изпитал нещо истинско.
Обзе ме невероятно спокойствие и осъзнах, че харесвам бежовите си панталони.
И обикновените гевреци.
И това, че не знам какво е Сидни Суини, но сигурно е приятно местенце.
Повярвай ми, видиш ли го, няма да искаш да си тръгнеш.
Мисълта ми е, че... Да, никога няма да съм достоен за Моли.
Но нищо. Приемам се такъв, какъвто съм.
- Много правилно, Артър. - Абсолютно.
И принципно нямам право да не съм съгласен с решенията на Моли,
но мисля, че тя сбърка, като скъса с теб.
Благодаря.
А и кой знае, може пък да започнем редовно да разпускаме тримата у нас.
- Не знам, доста съм зает. - А аз просто не искам.
Хубаво, няма проблем. Ще подхвърля идеята на другите колеги.
Радваме се, че се върна и всичко ще си дойде на мястото.
Кои са тези?
ФБР
- Какво става? - Не ме интересува, че е в среща.
- Трябва ни адвокат незабавно! - София, какво става?
Моли, иди в кабинета си веднага.
Да ми се обади още щом приключи.
Лучана.
Моля те, затвори... Как се казва?
Онова бе, на отвора в стената?
И двете сме наясно, че знаеш думата "врата", Ашли Кейт.
Защото си боклук от Делауеър, а не италиански боклук, както твърдиш.
Бим-бам-бум.
- Сещаш ли се какъв е този звук? - Не знам, да не си яла боб на закуска?
Не, сватбени камбани. С Джон се женим другата седмица.
Винаги е затрогващо, когато двама...
как се казва... психопати се съберат.
Ще станем голямо и щастливо семейство.
Джон, аз и моите бебчета.
- Гадост, бременна ли си? - Не.
Не мога да имам деца. Градът ни беше замърсен с химикали,
та затова ние от гимназия "Озонова дупка" се разсъхнахме.
Разсъхнали сте се? Това ли е медицинският термин?
Компаниите на Джон са моите дечица.
А с твоя измислен бойкот ти тормозиш отрочетата ми.
С помощта на подкуп Джон стана много близък с президента.
Мога да звънна в Белия дом, когато ми скимне, и да поискам всичко.
А тази сутрин искам да затворят шибаната ти фондация.
Няма да успееш, защото имам екип от юристи.
А и Ерин Брокович работи за мен. Ей така, за разкош.
Съветвам те да се обадиш на Сол, защото тази твоя фондация
развива престъпна дейност.
- Глупости. - Дали?
Виж си уебсайта, Моли.
"Разнообразие", "равнопоставеност", "жени".
Това са лоши думи, Моли, неамерикански.
Твърдиш, че искаш да помагаш на бедните общности.
А на богатите? Те нищо ли няма да получат?
Чиста дискриминация.
А това е незаконно, кучко.
Все пак заповядай на сватбата.
Ще бъде много красиво.
Ще има ледена скулптура на голото ми тяло, което излиза от мида,
обаче с покрити гърди, изискано.
Мамицата й.
Превод на субтитрите Боряна Богданова