Определят я като "сватбата на века".
Този уикенд технологичният магнат Джон Новак
ще сключи брак с италианската дива Лучана Моцабурата.
Това не е име, а два вида сирене.
Сега пък ми се дояде. Мамка му!
Двамата планират да се венчаят в италианската провинция,
на мястото на 7-вековната църква, която събориха,
за да построят огромната си нова вила - "Панчета".
Подробностите се пазят в тайна, но през изминалия уикенд
Лучана пръсна 4 млрд. долара за спорно моминско парти,
което се състоя в космоса.
- Много класно. - От международната космическа станция
булката написа в Х: "Звездните момичета няма да забравят този уикенд.
Почивай в мир, Никол".
- Гледах го! - Съжалявам, госпожо.
Вече е улика в разследването.
Да знаете, че няма да се дам без бой. Корава съм.
До плажа ми в Малибу има 72 стъпала
и слизам по тях без чужда помощ през повечето време.
Ще привлека хората на моя страна.
Аз съм жена на средна възраст в предменопауза. Това буди симпатия!
НЕДОСТАТЪЧНА НАЛИЧНОСТ
ФОНДОВА БОРСА
ПОСЛЕДНО ПРЕДУПРЕЖДЕНИЕ
- София. - Петра.
София Салинас - несравнима в костюм с панталон.
Помниш ли как три пъти за един ден те арестуваха на протеста?
Втория път дори не ми свалиха белезниците.
Съжалявам за ставащото във фондацията.
Дали конгресмен Уоткинс може да помогне?
Много сме допринесли за неговия район.
Може да го питаме, като се събуди.
Между нас казано, той е бита карта.
Само на 87 г. е, за конгресмен е млад,
но започва да се изпуска, и то не само вербално.
Ясно.
- Е, поне опитах. - Всъщност му търсим заместник.
Трябва ни млад и умен човек
с минало на активист, който да увлече хората.
Чудесно, желая ви успех.
- Ти си такъв човек. - Какво?
Не мога да си успокоя нервите, защото конфискуваха антистрес топките ми.
Тъпанарите иззеха руската ми матрьошка с Деми Ловато.
Ставаше все по-дребна, а сега съвсем изчезна.
Знам, че не сте по тази част, но може би е време да се помолим.
Езичници, чуйте, нека Христовата кръв греховете ми отмие.
Ейнзли, не сме тръгнали да умираме.
Как мина срещата? Петра ще помогне ли?
Няма как, Лучана държи всички козове.
Значи това е краят, така ли?
Съжалявам, хора. Май твърде силно притиснах милиардерите.
Може би ако не бях толкова харизматична,
ако по-рядко се показвах пред камерите
и не притежавах такова осезаемо присъствие,
- нямаше да се стигне дотук. - Стига, не се извинявай.
Щом са се уплашили, значи сме били на прав път.
Трябва да сме горди. За мен е чест да работя с теб.
Благодаря ви, хора.
Трябва да намерим някакъв изход.
Не че ми е по вкуса, но да открием Лучана и Джон и да измолим милост?
- Да им целуваме задниците. - Или да ги изложим на показ.
Тя замисля нещо, тръпна в очакване.
Лучана лъже коя е всъщност.
Какво ще кажете да я заплаша, че ще я изоблича на венчавката?
Тя ще иска сватбата да мине идеално.
Може да се стресне и да отстъпи.
Не знам, братовчедке, заличила е миналото си в интернет.
- Няма доказателства. - Ще измисля нещо.
Време е за отчаяни действия.
Пригответе си най-хубавите дрехи.
Ще съсипваме милиардерска сватба!
Вълнуващо е! Сума ти сватби съм съсипал, но не и на хетеросексуални.
Хора, и Маро ще дойде с нас.
И иска да ви каже нещо.
Речите не са силната му страна, но какво да се прави.
Здравейте и благодаря, че ме приехте на вашата командировка.
Никога не съм работил, но не разбирам защо всички се оплакват.
Че то е много яко!
Имате си сериозна колежка, черен зевзек,
рус клонинг и невзрачен бял чичак отзад.
Знаех, че има и гей, но той се оказа и азиатец, жестоко.
- Сядаме ли? - Да.
- Здравей, това е… - Маро.
Не сме се запознавали официално. Аз съм Артър.
Естествено, Артър. Много ми е приятно.
Моли все те хвали, като бълнува насън.
- Така ли? - Да.
Ти ли беше онзи, дето сложил табелки в смарт тоалетната?
Да, аз бях. Иначе може да сбъркаш бидето с тоалетна чиния.
Братле, добре че беше ти да ме ориентираш! Дай лапа. Моят нов приятел!
- Ще видя как е положението с креатина. - Добре.
Извинявай. Помоли ме да дойде, за да види оригинал на Микеланджело.
Това е любимата му костенурка.
- Дано не е твърде неудобно. - Не, спокойно.
Е, тъжно ми е, че между нас не се получи,
но сега има по-важни неща и искам да помогна на фондацията.
- Така че няма проблем. - Благодаря ти, че го казваш.
- Отдъхнах си. - Радвам се.
Всъщност се пробвам в онлайн запознанствата.
- Хубаво. - Има един сайт само за счетоводители.
Казва се, дръж се да не паднеш, "Любовен еликсир номер 1099".
- Като името на онзи филм, но номер 1099. - Ясно.
Което е известен данъчен формуляр.
Почти колкото У-2 и У-4.
Нямаш ли чувството, че задълбаваш?
- Да, малко. - И аз мисля така.
Да излитаме, готови сме.
Какво ще кажете да живнем малко? Да хапнем, да пийнем.
Може би за последно летим с частния самолет.
Трябва някак да се успокоя.
Не е за вярване, че всичко свършва.
Мисля после да се пробвам в "Танцувално автошоу".
- Какво е това? - Тепърва ще разбера.
А ти, София? Ако всичко свърши?
- Защо питаш? Да не знаеш нещо? - Не, нищо не знам.
И не искам да знам, добре съм си.
Не мисля за бъдещето, Ейнзли.
Така че стига въпроси, да не си Гатанката?
Той носи сако с въпросителни знаци, но си пада по логически главоблъсканици.
Млъквайте, гледайте си телефоните. Това е заповед.
Говори капитанът.
- Започваме спускане. - Вече? Минали са само шест часа.
Не знаех, че в Италия има толкова изоставени молове.
Не са изоставени молове, Ейнзли.
Това са затвори и птицеферми.
Малко се отклоняваме.
- Добре дошли в Делауеър. - Гадост, защо?
За да накараме Лучана да спре,
трябва да докажем, че е Ашли Кейт от Доувър, Делауеър.
Ще отида в гимназията й, ще намеря стар годишник
и ще го занеса на сватбата.
Много хитро. Идвам с теб.
Много мило, скъпи, но не искам да привличам внимание.
А в Делауеър едва ли има много такива екземпляри.
Тогава вземи Артър. Той е от Делауеър, ще се слее с пейзажа.
- Не, аз съм от Роуд Айланд. - Същото е.
- Не е същото. - Кажи една значима разлика.
Добре де, горе-долу е същото.
Ще дойда с теб.
На пистата се въргалят кучешки трупове. Някаква местна традиция ли е?
Защо всички гимназии миришат еднакво?
На лимонов ароматизатор, примесен с канабис.
Отборът им се казва "Непобедимите химикали".
- На нас ли се смеят? - Не знам.
Не ми харесват усмивчиците и острите им зъбки.
Не ми липсва тази възраст.
- Само глупости правех. - И аз.
Всеки ден се парфюмирах с одеколон "Чарлс Баркли".
Казваше се "Технически фал".
Аз пък си тъпчех памук в сутиена.
Викаха ми "нацомбената".
Слава богу, че това отдавна е минало.
Не знам, още имам чувството, че правя глупави грешки.
Тук е. Влизаме в образ. Аз съм Бренда, а ти си Дейв.
- Разбра ли? - Добре. Адски е вълнуващо.
Винаги съм се питал какво е да имаш готино име като Дейв.
Здравейте.
- Да помогна с "нящо"? - Да.
Дали пазите стари годишници?
Учила съм тук, випуск 2003 г.
- Бях кралица на бала, а гаджето ми… - Как е? Аз съм Дейв.
Той не ми вярва, та исках да му покажа стара снимка.
Кралица на бала, випуск 2003 г.? Леле!
Значи вий сте Мишел Малорино.
- Да, Дейв и Мишел. - Много хубаво, бравос.
Чувала съм за вас. Ей сегинка ще дам годишника.
- Само един страничен въпрос. - Питайте.
Къде вий кушетката?
- Моля? - Къде вий проклетата кушетка?
Скъпи, Дейв, къде ми е проклетата кушетка?
Вкъщи, където обикновено са кушетките.
Всички знаят, че на главата на Мишел Малорино е паднал фойерверк.
Косата й пламнала и мозъкът й се сварил.
Затуй се прибрала вкъщи, легнала и повече не станала.
Оттогаз не мърда от кушетката, тъпче бахур и зяпа телевизионни игри.
Тъй че да ти видя гърба
и ако отзаде няма израснала кушетка,
значи не си таз, която казваш, че си.
Добре де, то е ясно, че не съм Мишел Малорино.
Но й желая само доброто. Искрено й съчувствам.
- Какво е бахур? - Наденица от свинска карантия.
Добре, вижте, всъщност се казвам Моли Уелс.
Милиардерка съм, проверете в Гугъл.
Предлагам следното - давате ми годишника без повече въпроси,
а аз ще даря на училището достатъчно пари за нова библиотека.
Майко мила!
- Ма ти си фрашкана! - Направо червива.
Хубаво, Моли Уелс, имаме дрелка.
"Дрелка"?
- Дрелка. - Сделка ли?
- Сделка, ясно. - Дрелка.
- Нали туй казвам - дрелка. - Ясно.
Ама не мий притрябвала "бибилотека",
а по-голям директорски кабинет.
И лъскав да е - с джакузи и пушилня, както си требе!
Добре, мога да даря достатъчно и за двете…
Никаква "бибилотека" не ща!
- Трай си, че съм й купила пушилня. - И десет солариума.
Да изчезваме, май ще има бахур за обяд, надушвам го.
Да атакуваме Италия!
ДОБРЕ ДОШЛИ НА СВАТБАТА НА ДЖОН И ЛУЧАНА
Това е най-лъскавата сватба, на която съм бил.
Дори оная в японския ресторант бледнее.
Забавлявайте се, аз ще потърся Лучана.
Сигурно виси надолу с главата в някоя пещера.
- Да дойда ли за подкрепа? - Няма нужда.
- Сама трябва да говоря с нея. - Добре.
Идвай да пием вино, Артър.
Защо не, когато сме в Рим…
Да не получаваш удар? Не довърши изречението.
- Това е идиом. - Не се наричай така.
Ела, ще ти обясня пътьом.
Някой да е виждал София?
Май се е измъкнала, доста пи на самолета.
Боже, тя ми звъни.
Ейнзли Уайтботъм, как да помогна?
Божичко, какво? Къде си?
Господи!
Не мърдай, ще те спасим!
Беше София от работата.
Обади ми се по телефона.
- Това го разбрахме, но къде е? - Насам.
Трябва да говоря с Лучана.
Г-ца Моцабурата не иска да я безпокоим.
Кажете й, че Моли Уелс я търси във връзка с Ашли Кейт.
Г-ца Уелс е дошла.
Каза да влезете.
Благодаря.
Здрасти, Лучана.
Отскочих до родния ти град.
Столицата на упадъка.
Поздравления, класно имение.
Слушай сега.
- Спри да ми подливаш вода… - Него го няма!
- Какво? - Джон го няма.
Зарязва ме пред олтара.
Какъв лукс!
Може ли да говоря открито?
Нека станем интимни, дори да прекрачим някои граници.
Съгласен ли си?
Виж ти.
Не си падам по мъже, но пък сме в Европа, така че…
- Не, нямам това предвид. - Аз също.
Всъщност исках да поговорим за Моли.
Ти си суперсвестен човек,
но между вас не се е получило.
Да, действително.
А аз наистина харесвам Моли и много искам връзката ни да продължи.
- Може ли да те попитам какво се обърка? - Да, разбира се.
Мисля, че просто не ми понесе начинът й на живот.
Безкрайните приеми и разточителства.
Но работа е там, че тя всъщност не е такъв човек.
Истинската Моли е великодушна, лоялна, бори се за приятелите си
и иска да направи света по-хубав.
Така че не се предавай, тя си заслужава усилията.
И то много.
Боже, Артър, какви прекрасни думи.
Де да имах такъв баща!
Не съм чак толкова стар.
Махайте се, гадини!
Заповядвам ви да се разкарате.
Кажете на тези чудовища да ме оставят на мира!
Добре, първо, как са ви имената?
- Какво? - Някой да има хляб? Аз изядох моя.
Дръпнете се, израснал съм във ферма. Къш, къш!
- Благодаря. - Птиците вършат работа, не са за украса.
Ела насам. Къш, къш!
София, какво правиш тук?
Дойдох да помисля, а тези адски изчадия ме наобиколиха.
Държиш се странно, откакто тръгнахме. Какво има?
Не исках да казвам нищо, но моята Петра ми пусна една муха.
- Как мразя мухи! - Да се кандидатирам за Конгреса.
Какво? Това е страхотно!
Открай време ми е мечта. Като малка имах плакат на Шърли Чизъм.
Обожавам я, прилича на драг кралица.
Но дори мисълта ме изпълва с вина, предвид ставащото с фондацията.
Посветих живота си на нея, как да я зарежа?
Щом ти е мечта, действай смело. Всички ще те разберем.
Да, идеална си за Конгреса.
Аз гледам телосложението и икономическата политика.
- Имаш моя глас. - Точно такива трябва да са кандидатите.
Ти си умна, добра и спасяваш другар, ако го съди магазин за гущери.
Нямаше поражения.
Бих те подкрепила, но пасторът ни накара да изгорим документите си.
- Да помагаме? - Няма нужда.
Засякох частния му самолет. В момента е над Тихия океан.
Сигурно отива сам на медения ни месец.
А толкоз народ щях да възрадвам с мръснишкия си бански!
Съжалявам.
Какво? Сега пък стана мила с мен ли?
Или просто ме връткаш?
Не те връткам, подкрепям те.
Остави връткането сега.
Колкото и да не ти се вярва, всичко това може да е за добро.
Изобщо не е така. Нищичко нямам!
Няма къде да отида.
Какво си въобразявах? Аз съм проста селянка,
а той е Супермен с гениален ум и милиарди.
Не е Супермен, повярвай ми. Нито той, нито другите.
Всичките са наплашени загубеняци, които са се озлобили,
понеже не са имали дама за бала.
А ти сигурно си имала безброй кандидати.
- Много ясно. - Има си хас.
Скоти Роупър, хокеист, метър и деветдесет.
И секси, та знае ли се!
- Жалко че сега е в афганистански затвор. - Дистанционните връзки са тегави.
Но ще се появи друг Скоти Роупър.
Ти си силно момиче.
С твоята пробивност много далече ще стигнеш.
- Благодаря ти. - За нищо.
Някак си е извратено Джон да ни прецаква,
а накрая двете с теб да враждуваме.
- Каква е логиката? - На тези като него това им е целта.
Да се хванем за гушите.
А междувременно те да си разиграват коня.
Знаеш ли…
Ще звънна в Белия дом да не закачат фондацията ти.
- Много ти благодаря. - Моля.
Вече си ми приятелка.
И ти - на мен.
Слушайте! Оставете скаридите!
Чуйте сега, по ред на номерата.
Първо, не съм италианка, излъгах ви.
Второ, сватбата се отменя.
Жениха го хвана шубето.
Но спокойно, купонът е планиран за цяла нощ
и няма да позволя някакъв богат тъпак да го развали.
Всъщност, милиардерите да се разкарат!
Тая вечер ще купонясваме в делауеърски стил.
- Има ли такъв? - Като се друсаш с ченгетата.
Добре де, не точно в делауеърски стил, но ще се развихрим здравата.
Който е на работа, да се чувства в отпуск.
Доведете на дансинга най-готините си братовчеди, и то веднага.
Диджея, надуй яката музика!
Моли! О, боже. Няма как да не ти кажа браво.
- Във възторг съм от работата ти. - Благодаря.
- Познаваме ли се? - Аз съм Мелинда и също съм филантроп.
- Може ли да остана? - Лучана прави изключение за готини мацки.
И двете сме такива, така че приятно прекарване.
- Чудесно, забавлявай се. - И ти.
Здравей, Петра, София е.
Мислих много за онова, което обсъждахме, и…
Реших.
- Заето ли е мястото? - Не, заповядай.
- Голяма танцьорка си. - Благодаря.
Майчице.
- Има нещо особено в сватбения дансинг. - Да, така е наистина.
Цялата палитра на човешкия опит се събира на едно място.
Млади хора, преливащи от енергия.
- Малко по-зрели хора, преживели повечко. - Благодаря.
И естествено - звездите на всяко сватбено тържество.
- Боже, как обичам такива двойки! - Да, и аз.
Моли.
Не съм добре.
Какво?
Все повтарям пред теб и останалите, че съм добре,
но това не е вярно.
Липсваш ми.
Много.
- Артър… - Не е нужно да казваш нищо.
- Не, аз… - Просто…
Исках да бъда честен с теб.
И ти ми липсваш.
Беше грешка, че скъсах с теб.
- Всичко провалих. - Не си.
Не би могла.
Онези трябва да сме ние.
Искам да сме ние.
- Само да не сме толкова сбръчкани. - Не и с твоите пари.
Какво смяташ?
Да опитаме ли пак?
Ето ви.
- Маро. - Здравей.
- Не те бях забравила съвсем. - Аз също.
Добре че ви хващам заедно.
Артър, ти ме накара да осъзная, че трябва да кажа нещо на Моли.
Моли, ти си тази, на която имам да казвам нещо.
- Маро, с Артър тъкмо… - Моли Уелс.
- Ще се омъжиш ли за мен? - Какво?
Колко романтично!
Чакай, чакай, чакай.
Хора, само секунда!
Моли…
- Какво? - Би ли се омъжила за мен, а не за него?
Ейнзли!
Превод на субтитрите Боряна Богданова