„PATEKITE Į HOLIVUDĄ“
Daugelis vadina jas „amžiaus vestuvėmis“,
mat milijardierius technologijų magnatas Džonas Novakas šį savaitgalį
susituoks su šelmiška italų diduomenės atstove Lučijana Mocaburata.
Tai ne pavardė. Tiesiog du sūriai.
O dabar užsimaniau sūrio. Prakeikimas.
Pora ketino sumainyti žiedus Italijos kaime,
700 metų senumo bažnyčioje, kurią jie nugriovė,
kad pastatytų savo šokiruojančią naują megavilą.
„Pančetos akrus“.
Vestuvių smulkmenos neatskleidžiamos, bet Lučijana savaitgalį surengė
kontraversišką keturių milijardų dolerių mergvakarį,
kuris vyko kosmose.
- Klasiška. - Nuotaka parašė X soc. tinkle
iš Tarptautinės kosminės stoties:
„Seserija žvaigždėse niekad nepamirš šio savaitgalio.
Ilsėkis ramybėje, Nikole. Mes tavęs ilgėsimės.“
Aš žiūrėjau.
Atleiskite, ponia.
Dabar tai – įkaltis mūsų tyrime.
Aš taip lengvai nepasiduosiu, žinokit.
Esu kieta.
FTB.
Iki mano paplūdimio Malibu yra 72 žingsniai,
nueinu juos pati,
dažniausiai.
Patrauksiu visuomenę į savo pusę.
Aš – vidutinio amžiaus moteris, įžengusi į perimenopauzę.
Žmonėms tai patinka.
NEPAKANKA LĖŠŲ
AMERIKOS VERTYBINIŲ POPIERIŲ BIRŽA
PASIBAIGĘS TERMINAS PASKUTINIS ĮSPĖJIMAS
- Sofija. - Petra.
Niekad nepriprasiu matyti Sofiją Salinas su kostiumėliu ir kelnėmis.
Pameni, kai „Okupuok“ metu tave suėmė tris kartus per dieną?
Antrą kartą net antrankių nenuėmė.
Žinojo, kad grįšiu.
Apgailestauju, dėl to kas nutiko „Vels fondui“.
Kaip manai, ar Atstovų rūmų narys Votkinsas gali kuo nors padėti?
Mes nuveikėme daug gerų darbų jo rajone.
Galim jo paklausti, kai pabus po pogulio.
Tarp mūsų kalbant, Votkinsas jau viena koja už durų.
Jam tik 87-eri, jis jaunas kaip Kongresui.
Bet jis vis dažniau…
ima klupčioti ir kritinėti.
Supratau.
Žinai, kad turėjau pamėginti.
Mes ieškome jam pamainos.
Mums reikia jauno, protingo žmogaus
su aktyvisto patirtimi. Tokio, kurį žmonės palaikytų.
Sėkmės. Skamba puikiai.
Man tai panašu į tave.
Ką?
Aš siaubingai nerimauju
ir nieko negaliu padaryti, nes mano antistresinius kamuoliukus konfiskavo.
Gerai, tie šikniai paėmė mano Demi Lovato rusiškas matrioškas.
Ji vis mažėdavo, mažėdavo, o dabar jos nebeliko.
Gerai, žinau, kad jums, vyručiai, tai nepatinka,
bet gal jau metas galiausiai pasimelsti.
Klausykite, pagonys
Kristaus kraujas
Krenta ant manęs
Einsle, prašau. Netinkama nuotaika.
Gerai.
Kaip sekėsi susitikime, Sofija?
Petra mums padės?
Ji niekuo negali padėti. Visos kortos Lučijanos rankose.
Ar tai pabaiga?
Man labai gaila, bičiuliai.
Jaučiu, kad gal kartais per stipriai užsipuldavau milijardierius.
Gal, jei nebūčiau buvusi tokia charizmatiška
ar būčiau prasčiau atrodžiusi prieš kamerą,
arba jei neturėčiau to neapčiuopiamo sėkmės faktoriaus,
- mes nebūtume taip įklimpę. - Ne. Baik. Neatsiprašinėk.
Visa tai reiškia, kad mes juos išgąsdinome.
Kad elgėmės teisingai.
Turėtume didžiuotis tuo, ką nuveikėme. Aš didžiuojuosi, kad dirbu su jumis.
Ačiū, bičiuliai. Tai daug reiškia.
Turime dar kai ką išsiaiškinti.
Klausykit, man tai nepatinka, bet jei surastume Lučijaną su Džonu
ir maldautume jų atleidimo?
Tiesiog pabučiuotume jiems šikną.
O jei apnuogintume jų šiknas?
Tuoj išgirsim kažką toksiško. Jaučiu šiurpuliukus.
Lučijana meluoja apie savo tapatybę, tiesa?
O jei pagrasinčiau ją demaskuoti per vestuves?
Ji norės, kad ta diena praeitų sklandžiai.
Gal išsigąs ir sutiks atsitraukti.
Nežinau, puske. Ji ištrynė savo seną tapatybę iš interneto.
Nėra jokių įrodymų.
Ką nors sugalvosiu.
Gerai, komanda.
Arba dabar, arba niekada.
Visi eikite namo, susidėkite geriausius drabužius.
- Sugadinkim milijardieriaus vestuves. - Taip!
Aš taip džiaugiuosi.
Esu sugadinęs tiek daug vestuvių, bet niekada – heteroseksualių.
Sveiki, bičiuliai, Maro keliaus kartu.
Ir jis nori pasakyti kelis žodžius,
tai nėra jo stiprybė, bet c'est la vie.
Sveiki visi. Labai ačiū, kad leidote prisijungti
prie jūsų darbinės išvykos.
Aš nesu turėjęs darbo,
bet nesuprantu, kodėl visi juo skundžiasi,
nes tai žiauriai nerealu.
Turite rimtą ponią,
juokingą juodaodį,
klonuotą blondinę,
vidutinį baltaodį gale.
Ir žinojau, kad bus gėjus, bet jis dar ir azijietis.
Nesveikai gerai.
- Gerai, sėskimės? - Taip.
Labas.
- Turbūt čia… - Maro.
Aš… Mes oficialiai nepažįstami.
Aš esu Artūras.
O Dieve, žinoma, Artūras.
Labai malonu su tavim susipažinti.
Molė be galo gražiai apie tave kalba per miegus.
- Ką? Tikrai? - Taip.
Ar tai tu
užklijavai užrašus ant išmaniojo tualeto mygtukų?
Taip, tai mano darbas.
Tas bidė mygtukas išties labai panašus į nuleidimo, ar ne?
Brolau, jei ne tu, aš vis dar sėdėčiau ten.
- Duokš penkis. - Gerai.
Nagi, naujas drauge. Eikš.
Pažiūrėsiu, kaip ten su kreatinu virtuvėje.
Jėga.
Atsiprašau.
Jis maldavo, kad leisčiau važiuoti, nes norėjo pamatyti tikrąjį Mikelandželą.
Tai jo mėgstamiausias vėžliukas.
Tikiuosi, ne per daug keista.
Ne. Nekeista.
Akivaizdu, man liūdna, kad nieko neišėjo.
Bet dabar yra svarbesnių dalykų,
ir aš tik noriu dalyvauti ir padėti fondui.
- Todėl man viskas gerai. - Taip.
Taip? Ačiū, kad taip sakai.
Man labai palengvėjo.
Gerai.
Šiaip jau aš išbandžiau internetines pažintis.
- Gerai. - Yra viena tokia paslauga.
Skirta tik sertifikuotiems buhalteriams.
Ir ji vadinasi, paklausyk, „Meilės gėrimas Numeris 1099“.
Maždaug, jie norėtų numerio 9,
- bet parašė 1099, supranti? - Žinoma.
O tai yra… gan žinomas mokesčių blankas.
Turbūt toks pat žinomas kaip W-2 arba W-4.
Nemanai, kad suteiki man truputį per daug informacijos?
- Truputį manau, taip. - Aš irgi.
Dabar galim kilti. Mes pasiruošę.
Bičiuliai, gal reiktų truputį pasimėgauti, pasiimti maisto ir gėrimų.
Tai gali būti mūsų paskutinė kelionė privačiu lėktuvu „Vels fondo“ reikalais.
Man reikia ko nors nervams apraminti.
Negaliu patikėti, kad artėja pabaiga.
Žinau savo kitą darbą.
Pamėginsiu patekti į „Šokius su mašinomis“.
- Kas tai? - Netrukus sužinosiu.
Ką tu darytum, Sofija?
Jei visa tai baigtųsi?
Dėl ko klausi?
- Ką nors žinai? - Ne, aš nieko nežinau.
Ir nenoriu žinoti. Todėl esu tokia laiminga.
Gerai. Negalvoju apie ateitį, Einsle.
Todėl ramiau su klausimais.
Tu kas, Mįslius?
Žinai, šiaip jau, nepaisant klaustukų ant tunikos,
Mįsliaus sritis yra labiau loginės mįslės, ne…
Gerai, visi užsičiaupkit. Žiūrėkit į savo telefonus.
Tai įsakymas.
Kalba jūsų kapitonas iš lėktuvo kabinos.
- Mes pradedame leistis. - Leistis?
Skridome tik šešias valandas.
Nežinojau, kad Italijoje tiek daug apleistų prekybos centrų.
Čia ne apleisti prekybos centrai, Einsle.
Čia kalėjimai ir pramoninės vištų fermos.
Truputėlį nukrypsime nuo kurso.
Sveiki atvykę į Delaverą.
Kodėl?
Jei norime priversti Lučijaną atsitraukti,
turime įrodyti, kad ji yra Ešlė Keit iš Doverio Delavere.
Nueisiu į jos mokyklą,
paimsiu seną mokyklinį albumą
ir atvešiu į jos vestuves.
Gerai, jėga.
Einu kartu.
Tu labai mielas, mažuti,
bet nenoriu pritraukti per daug dėmesio.
Ir nemanau, kad Delavere jie turi daug šito.
Turėtum pasiimti Artūrą.
Jis puikiai pritaps. Jis iš Delavero.
Ne, aš iš Rod Ailando.
Tas pats.
- Ne, ne tas pats. - Įvardink vieną esminį skirtumą.
Gerai, taip… Daugiau mažiau tas pats.
Aš eisiu kartu.
Ant nusileidimo tako daug pastipusių šunų.
Čia regiono bruožas?
Kodėl visos mokyklos kvepia vienodai?
Citrinomis, prakaitu ir šiek tiek kanapėmis.
„Amžinai kovojančių chemikalų namai“.
- Čia iš mūsų? - Nežinau.
Man nepatinka jų šypsenos ir aštrūs dantukai.
- Nepasiilgstu to amžiaus. - Ne.
- Pridariau tiek klaidų. - Aš irgi.
Kasdien kvėpindavausi tuo pačiu Čarlzo Barklio firminiu odekolonu.
Vadinosi „Techninė pražanga“.
Aš kišdavau į liemenėlę storas plaukų gumeles.
Todėl mane vadino „gumbuotais papais“.
Ačiū Dievui, visa tai jau seniai praeityje.
Nežinau.
Vis dar jaučiuosi, lyg daryčiau begalę kvailų klaidų.
Gerai, atėjom.
Įsijausk į vaidmenį.
Aš esu Brenda, tu – Deivas.
- Gerai? - Gerai.
Kaip smagu.
Man visada buvo smalsu, kaip būtų, jei turėčiau tokį šaunų vardą kaip Deivas.
Sveiki.
Galiu padėt?
Taip, labas.
Norėjau paklausti, gal turite senų mokyklinių albumų.
Aš čia mokiausi.
Taip, 2003 metų laida.
Buvau išleistuvių karalienė, o mano vaikinas…
Kas gero? Aš Deivas.
Jis manimi netiki.
Taigi, norėjau parodyti jam seną nuotrauką.
Išleistuvių karalienė. 2003 metų.
Taigi, tu – Mišelė Malorino.
Taip.
- Gerai. Puiku. - Deivas ir Mišelė.
Gerai, jėga.
Girdėjau apie jumis.
Tuoj atnešiu tą albumą.
Matyt, turiu tik dar vieną klausimą.
Klauskit ko tik norit.
Kur tavo sofa?
Nesupratau?
Kur tavo sumauta sofa?
Mielasis, Deivai, kur mano sumauta sofa?
Ji namie, kur paprastai būna sofos.
Gerai. Visi žino, kad Mišelei Malorino į galvą pataikė fejerverkas.
Jai užsidegė plaukai, išvirė smegenys.
Taigi, ji išėjo namo, atsigulė ir niekad nebeatsikėlė.
Nuo to laiko ji guli ant sofos,
kemša košę ir žiūri „Ratą“.
Taigi, arba apsisuki
ir parodai man odinę sofikę, priaugusią tau prie subinės,
arba esi visai ne ta, kuria dediesi.
Gerai, akivaizdu, nesu Mišelė Malorino.
Bet aš linkiu jai viso ko geriausio.
Labai ją užjaučiu.
- Kokią košę? - Iš mažų paršų penių,
kuriuos sumalame į mažus mėsainius.
Gerai, žiūrėkit, mano tikrasis vardas yra Molė Vels.
Ir aš esu milijardierė.
Paguglinkit mane.
O jei šitaip?
Duokit man albumą nieko neklausinėdama,
o aš paaukosiu jūsų mokyklai tiek pinigų, kad užteks bibliotekai –
čia ir dabar.
Jėzau Marija.
Tik pažiūrėk. Tu aptekusi bapkėmis.
Kaip kepta bulvė, širdele.
Gerai, Mole Vels, įkalbėjai.
Aš tave „užkalbėjau“.
- Įkalbėjai. - Įkalbėjau?
- Įkalbėjai. Ji sako „įkalbėjai“. - Įkalbėjai.
- Ji sako „įkalbėjai“. - Taip ir sakiau, įkalbėjai.
Tik man nereikia sumautos bibliotekos.
Man reikia didesnio direktorės kabineto.
Žiauriai prabangaus, su sūkurine vonia, rūkymo zona,
su visais priedais.
Gerai. Žinoma, galiu paaukoti užtektinai abiem šiems…
Nestatysiu sumautos bibliotekos!
Niekam nesakyk, kad nupirkau moteriai rūkomąjį.
Taip, ir dešimt soliarumų.
Dingstam. Manau, jie pietums valgo košę, aš ją užuodžiu.
Italija, mes atskrendame.
SVEIKI ATVYKĘ Į DŽONO IR LUČIJANOS VESTUVES
Gerai, čia prašmatniausios vestuvės, kuriose teko dalyvauti.
O aš dalyvavau vestuvėse „Benihana“ restorane.
Gerai, bičiuliai, eikite, pabendraukite. Aš paieškosiu Lučijanos.
Ji turbūt kabo kur nors urve žemyn galva.
Mažute, reikia pagalbos?
Ne, viskas gerai.
Turėčiau pati su ja pasikalbėti.
Gerai.
Gerai, Artūrai, įpilkime į tave šiek tiek vino.
Taip, turiu galvoje, su kuo sutapsi.
Pala, biče, ar tau insultas?
Nes ką tik neužbaigei sakinio.
Yra tokia idioma.
Nevadink savęs taip.
Taip, aš pakeliui paaiškinsiu.
Kas nors matėte Sofiją?
Manau, ji išsmuko. Žinai, lėktuve ji daug gėrė.
O Dieve, ji dabar man skambina.
Einslė Vaitbatam, kuo galiu padėti?
O Dieve, ką? Kur tu?
O Dieve!
Nejudėk. Mes tave išgelbėsim!
Taigi, skambino Sofija iš mūsų darbo.
Ji ką tik paskambino man… į mano telefoną.
Taip, mes tą žinome, Einsle. Kur ji?
Čionai.
Turiu pasikalbėti su Lučijana.
Panelė Mocaburata prašė jos netrukdyti.
Pasakykite, kad čia Molė Vels, atėjau pakalbėti apie Ešlę Keit.
Pas jus panelė Vels.
Ji sako, kad galite užeiti.
Ačiū.
Lučijana.
Aš ką tik apsilankiau tavo gimtajame mieste.
Pasaulio odos pažeidimų sostinėje.
Sveikinu,
klasiška vieta.
Štai kaip susitarsime.
Tu baigsi
- kibti prie mano fondo… - Jo čia nėra!
Ką?
Džono, jo čia nėra.
Jis paliko mane prie altoriaus.
Ši vieta nuostabi.
Artūrai, galiu su tavimi kalbėti atvirai?
Aš noriu suartėti, net jei bus peržengtos tam tikros ribos.
Taigi, ar tu sutinki?
Nieko sau.
Aš tikrai taip nežiūriu į vyrus.
Bet mes Europoje, todėl nežinau, turbūt…
Biče. Ne, ne apie tai.
Taip, ne, ne apie tai. Ne, aš irgi.
Ne, šiaip jau aš norėjau pasikalbėti su tavimi apie Molę.
Akivaizdu, kad tu esi pats geriausias vyrukas ir,
žinai, jums nieko neišėjo.
Taip. Ne, tai… Tiesa.
Ir aš tik… Man labai patinka Molė,
ir labai noriu, kad mums viskas susiklostytų.
Todėl, gal galiu paklausti, kas buvo negerai?
Taip.
Aš manau, tiesiog nepajėgiau priprasti prie gyvenimo būdo, supranti?
Tų vakarėlių ir ekstravagancijos.
Bet esmė tokia.
Visi tie dalykai – Molė ne tokia.
Tikroji Molė yra dosni, lojali ir kovojanti už draugus,
ir ji tik nori paversti pasaulį geresne vieta.
Todėl nepasiduok, nes ji to verta.
Ji tikrai to verta.
Artūrai, tai…
tai labai gražu.
Norėčiau, kad būtum mano tėtis.
Gerai.
Nesu tiek už tave vyresnis, bet gerai.
Blogas paukštis! Eik iš čia!
Įsakau jums kaip žmogus nuo manęs pasitraukti.
O Dieve. Gal kas nors gali pasakyti toms pabaisoms, kad nuo manęs atstotų?
Gerai, dėmesio, visų pirma, kuo jūs vardu?
- Ką? - Ar kas nors turi duonos
kišenėse? Nes aš savo jau suvalgiau.
Ne. Pasitraukite, nevykėliai. Aš užaugau ūkyje.
Jukš! Eikit iš čia!
- Paukščiai skirti darbui… - Ačiū.
…o ne kažkokiems čia pasimaivymams.
Nagi, einam iš čia.
Jukš.
Sofija, ką čia veiki?
Ėjau pasivaikščioti ir pagalvoti, kai mane apspito tie velnio gaidžiai.
Prašyčiau, keistai elgiesi visą kelionę.
Kas negerai?
Gerai, nenorėjau nieko sakyti,
bet kai susitikau su savo drauge Petra, ji pakišo man mintį.
O varge, mintys man nepatinka.
Ji nori, kad kandidatuočiau į Kongresą.
Ką? Tu rimtai?
Tai nuostabu.
Žinau, ir aš visada apie tai svajojau.
Vaikystėje kambaryje turėjau didžiulį Širlės Čizom plakatą.
Dievinu Širlę Čizom.
Moterį ir drago karalienę.
Taip, bet jaučiuosi kalta, kad net galvoju apie tai,
juolab žinant, kas vyksta fonde.
Pašvenčiau tam visą gyvenimą. Negaliu paprasčiausiai apleisti fondo.
Mergyt, jei tai tavo svajonė, verčiau jau jos siek.
Ir visi čia supras.
Taip, saulele, būtum fantastiška kandidatė.
Aš balsuoju tik pagal du kriterijus,
kaulų struktūrą ir ekonominę politiką, todėl mano balsą turi.
Esi pati tinkamiausia kandidatė į postą.
Esi protinga, gera
ir linkusi padėti draugui išsisukti nuo driežų parduotuvės iškeltos bylos.
Be žalos atlyginimo.
Gautum mano balsą,
bet pastorius privertė mus sudeginti visus mūsų svarbius dokumentus.
- Tau reikia pagalbos? - Viskas gerai.
Tiesiog grįšim prie to vėliau.
Aš susekiau jo privatų lėktuvą.
Dabar jis virš Ramiojo vandenyno.
Jis turbūt skrenda į mūsų medaus mėnesį vienas.
Visiems būtų pasistoję, kai būčiau išsitraukusi savo kekšiškus bikinius.
Man labai gaila, kad tau taip nutiko.
Ką?
Dabar jau gražiai su manimi kalbi?
Ar tik bandai išdurti?
Ne, aš tavęs nedurstau.
Tiek to tuos durstymus.
Klausyk. Gal nenori dabar to girdėti,
bet gal taip bus geriausia.
Ne, nebus.
Nieko neturiu.
Neturiu kur eiti.
O Dieve. Ką aš sau galvojau?
Aš tik mergina iš ramių pietų.
Jis milijardierius supermenas genijus.
Jis tikrai ne Supermenas, patikėk.
Nė vienas iš jų nėra Supermenas.
Jie tik išsigandę moksliukai, kurie pyksta,
- nes niekas jų nepakvietė į išleistuves. - Taip.
Kertu, kad tave į išleistuves kvietė daugybę kartų, ar ne?
Žinoma.
O kaip kitaip.
Skotis Rouperis, ledo ritulininkas, metro devyniasdešimties,
velniškai gražus.
Gaila, kad dabar jis sėdi kalėjime Afganistane.
Sunku palaikyti santykius per atstumą.
Bet bus dar vienas Skotis Rouperis.
Tokia mergina kaip tu,
stipri ir turinti proto padaryti tai, ką padarei…
tau nėra jokių ribų.
Ačiū, Mole Vels.
Nėra už ką.
Dieve, žiauri nesąmonė, kad Džonas mus abi sudirbo,
o kažkodėl susipjovėme mudvi.
Kaip taip gali būti?
Tie vyrukai to ir nori, tiesa?
Kad mes kibtume viena kitai į gerklę.
Nes jei pjausimės, tada nežiūrėsime į juos.
Paskambinsiu į Baltuosius rūmus ir liepsiu atstoti nuo jūsų fondo.
- Labai dėkinga, ačiū. - Nėra už ką.
Dabar esi viena iš mano kalių.
O tu – mano.
Nuleiskit dūdas!
Klausykit, chebra.
Pradėkim nuo pradžių, pirma.
Aš ne italė. Tai buvo klasta.
Antra, vestuvės atšauktos.
Jaunikis pridėjo į kelnes,
bet nesijaudinkit, šitą viečikę išnuomojau visai nakčiai
ir tegul mane skradžiai, jei leisiu turtingam šmikiui viską sugadinti.
Šiaip jau, jei esi milijardierius, čiuožk iš čia!
Teisingai. Šįvakar šėlsime Delavero stiliumi.
Ar toks yra?
Taip, kai užsimeti metamfetamino su farais.
Gerai, ne visai Delavero stiliumi,
bet sudrebinsime sienas.
O jei dirbate, pasiimkite laisvą vakarą.
Taip, čiupkite gražiausią pusseserę ir susitinkam šokių aikštelėje. Dabar.
Didžėjau, pavaryk, gerai?
Supjausčiau gyvenimą į gabalus Čia mano paskutinė išeitis
Dūstu, nekvėpuoju
Taip!
Čia mano paskutinė išeitis
Mole! Vajetau. Turiu pasakyti, puikiai padirbėjai.
Man patinka viskas, ką darai.
Labai ačiū.
- Mes pažįstamos? - Aš Melinda.
Aš irgi filantropė.
Ar galiu pasilikti?
Lučijana padarė išimtį gražioms kalėms,
tai galioja mums abiem, taigi, pasismagink.
- Gerai, smagiai praleisk laiką. - Ir tu.
Labas, Petra, čia Sofija.
Galvojau apie tai, apie ką kalbėjomės ir…
Apsisprendžiau.
Kalbėk su manimi prancūziškai Kalbėk su manimi ispaniškai
Kalbėk su manimi savo išgalvota kalba
Nesvarbu, ar aš ją suprasiu
Kalbėk man tiesiai į ausį
Papasakok savo paslaptis ir baimes
Kai pakalbėsi su manimi Aš pakalbėsiu su tavimi
Ir pasakysiu: „Ei, dinkim iš čia“
- Labas. - Ar ši vieta užimta?
Ne, prašau.
Tu ten pademonstravai išties fantastiškų judesių.
Ačiū.
O varge.
Šokių aikštelė vestuvėse.
Ji kažkuo ypatinga.
Žinau.
Turbūt ten yra visa žmogiškos patirties gama vienoje vietoje.
Jaunimas su begale energijos.
Šiek tiek vyresni,
- turintys daugiau patirties. - Ačiū.
Ir, žinoma, visų vestuvių superžvaigždės.
Dieve, aš juos myliu.
Žinau. Aš irgi.
Mole.
Man ne viskas gerai.
Ką?
Aš vis kartoju tau ir visiems kitiems, kad man viskas gerai,
bet tai netiesa.
Aš ilgiuosi tavęs.
Labai.
- Artūrai, aš… - Neprivalai nieko sakyti.
- Ne, aš… - Aš tik…
Nežinau. Norėjau būti su tavimi atviras.
Aš irgi tavęs ilgiuosi.
Aš suklydau.
Gailiuosi, kad su tavimi išsiskyriau.
Jaučiu, kad viską sumoviau.
Ne, nesumovei.
Negalėtum sumauti.
Nes ten turėtume būti mes.
Noriu, kad tai būtume mes.
Tik pažadėk, kad mes taip nesusiraukšlėsime.
Ne. Tik ne tada, kai turi tiek pinigų.
Ką pasakysi?
Pamėginkime dar kartą?
Štai kur judu.
- Maro. - Labas.
Aš tavęs visiškai nepamiršau.
Taip, aš irgi.
Iš tikrųjų džiaugiuosi, kad jūs abu čia,
nes, Artūrai, tu padėjai man suprasti, kad turiu kai ką pasakyti Molei.
Mole.
Tu esi Molė, tas žmogus, kuriam turiu kai ką pasakyti.
Maro, mudu su Artūru ką tik…
Mole Vels.
Ar tekėsi už manęs?
Ką?
Kaip romantiška.
Klausykit, visi numinkit stabdžius!
Mole, ar…
- Ką? - Ar tekėsi vietoj jo už manęs?
Einsle!
Išvertė Sandra Siaurodinė