Mange kaller det århundrets bryllup
når John Novak denne helgen gifter seg med italienske Luciana Mozzaburrata.
Det er ikke et navn. Det er to oster.
Og nå vil jeg ha ost. Pokker.
Paret planlegger å gifte seg på landet i Italia,
ved en 700 år gammel kirke som de har revet for å bygge sin nye mega-villa,
Pancetta Acres.
Detaljene holdes hemmelig, men Luciana feiret i helgen
med et kontroversielt utdrikningslag til fire milliarder dollar i verdensrommet.
- Elegant. - Fra romstasjonen skrev bruden på X:
"Søsterskap blant stjernene. Glemmer aldri denne helgen.
Hvil i fred, Nicole. Vi vil savne deg."
Jeg så på det.
Beklager, frue. Denne er nå bevis i etterforskningen vår.
Jeg godtar ikke dette uten å mukke. Jeg er tøff.
Det er 72 trinn ned til stranda mi, og jeg tar dem helt selv,
som regel.
Jeg skal få allmennheten på min side.
Jeg er en middelaldrende kvinne i perimenopausen. Folk elsker det.
MANGLENDE DEKNING
BØRSEN
FORFALT SISTE PURRING
- Sofia. - Petra.
Blir aldri vant til å se Sofia Salinas i buksedress.
Under Occupy ble du arrestert tre ganger på én dag.
De tok ikke engang av håndjernet den andre gangen.
Jeg er lei for det som skjer med Wells-stiftelsen.
Er det noe representant Watkins kan gjøre? Vi har gjort mye bra i distriktet hans.
Vi kan spørre ham når han våkner fra luren.
Oss imellom er Watkins på vei ut.
Han er bare 87, så ung for Kongressen, men han begynner å miste taket
og falle ofte.
Skjønner.
- Du vet jeg måtte prøve. - Vi leter etter erstatteren hans.
Vi trenger en som er ung og smart
med bakgrunn som aktivist. En folk kan bli opprømt over.
Vel, lykke til. Det høres flott ut.
For meg høres det ut som deg.
Hva?
Angsten min er ute av kontroll, og de har konfiskert stresskulene mine.
De drittsekkene tok Demi Lovato-matrjosjkadukkene mine.
Hun ble mindre og mindre, og nå er hun borte.
Jeg vet dere ikke liker å gjøre dette, men kanskje det er på tide å be.
Hør, hedninger Kristi blod regner ned på meg
Ainsley, vær så snill. Det er ikke vibbene.
Ok.
Hvordan gikk møtet, Sofia? Kunne Petra hjelpe?
Hun kan ikke gjøre noe. Luciana har alle kortene.
Er dette slutten?
Jeg er lei for det. Jeg føler jeg gikk litt for hardt etter milliardærene.
Hvis jeg ikke var så karismatisk, var mindre vidunderlig foran kamera
eller ikke hadde den uhåndgripelige it-faktoren,
- hadde vi ikke vært i denne knipen. - Nei. Ikke beklag.
Dette betyr at vi skremte dem. At vi gjorde det rette.
Vi burde være stolte. Jeg er stolt av å jobbe med deg.
Takk, dere. Det betyr mye.
Vi må finne en annen løsning.
Jeg liker det ikke, men hva med å finne Luciana og John og be om nåde?
- Sleike dem oppetter rumpa. - Eller hva om vi avdekker rumpene deres?
Det kommer noe giftig. Det kribler i kroppen.
Luciana lyver om hvem hun er, ikke sant?
Hva om jeg truer med å avsløre henne i bryllupet?
Hun vil at dagen skal gå perfekt. Kanskje hun blir redd og gir etter.
Hun har totalt fjernet sin gamle identitet på nettet. Det finnes ingen bevis.
Jeg finner ut av det.
Ok, team. Det er tid for et desperat forsøk.
Dra hjem og pakk deres fineste klær.
- La oss ødelegge en milliardærs bryllup. - Ja! Jeg gleder meg.
Jeg har ødelagt mange bryllup, men aldri et streit et.
Hei, dere. Maro skal bli med oss. Og han ønsker å si noen ord.
Det er ikke styrken hans, men c'est la vie.
Hei, alle sammen. Tusen takk for at jeg fikk bli med på jobbturen.
Jeg har aldri hatt jobb, men jeg vet ikke hvorfor alle klager,
for dette er jæklig rått.
Dere har seriøs dame, morsom svart fyr,
blond klone, gjennomsnittlig hvit bakerst.
Jeg visste det ville være en homofil fyr, men han er også asiat. Så fett.
- Skal vi sette oss? - Ja.
- Å, hei. Dette er vel… - Maro.
Vi har ikke offisielt møttes. Jeg heter Arthur.
Herregud. Selvfølgelig, Arthur. Så hyggelig å møte deg.
Molly sier veldig pene ting om deg i søvne.
- Hva? Gjør jeg det? - Å ja.
Var det du som satte merkelappene på smart-toalettknappene?
Ja. Ja, det var meg. Bidé-knappen ser ut som spyle ned, ikke sant?
Jeg hadde fortsatt vært der inne uten deg.
- Kom hit, nye venn. Kom igjen. - Ok.
Jeg skal sjekke kreatin-situasjonen.
Kult.
Unnskyld. Han bønnfalte meg om å få bli med fordi han vil se en ekte Michelangelo.
Det er yndlingsskilpadden hans.
- Jeg håper ikke det er for rart. - Nei, nei. Det er ikke det.
Jeg er åpenbart lei meg for at det ikke funket mellom oss,
men det er viktigere ting som foregår nå, og jeg vil bare hjelpe stiftelsen.
- Så det går bra med meg. - Takk for at du sier det.
Jeg er så lettet.
Å, bra. Jeg har faktisk syslet litt med nettdating.
- Ok. - Spesielt én tjeneste kun for revisorer.
Den heter, hør på dette, Love Potion Number 1099.
- De ville ha nummer 9, men brukte 1099. - Ja.
Det er et ganske kjent skatteskjema. Sikkert helt der oppe med W-2 eller W-4.
Føler du at du gir meg for mye info?
- Litt, ja. - Jeg også. Vi kan ta av nå. Vi er klare.
Kanskje vi burde leve livet og få oss mat og drinker.
Dette kan være siste flytur for Wells-stiftelsen.
Trenger noe for å ta brodden av det.
Tenk at dette tar slutt.
Jeg skal prøve å komme med på Dancing with the Cars.
- Hva er det? - Det er det jeg skal finne ut.
Hva ville du gjort, Sofia? Hvis dette tok slutt?
- Hvorfor spør du? Vet du noe? - Nei, jeg vet ingenting.
Jeg vil ikke det. Derfor er jeg lykkelig.
Jeg tenker ikke på fremtiden, Ainsley, så gi deg med spørsmålene.
Er du Riddler?
Til tross for spørsmålstegnene på jakken driver Riddler mer med logiske gåter enn…
Hold kjeft, alle sammen. Se på mobilen. Det er en ordre.
Dette er kapteinen.
- Vi begynner nedstigningen. - Det har bare gått seks timer.
Visste ikke at Italia har så mange forlatte kjøpesentre.
Det er ikke forlatte kjøpesentre, Ainsley. Det er fengsler og industrielle hønserier.
Vi tar en liten avstikker. Velkommen til Delaware.
- Æsj, hvorfor det? - Hvis vi skal få Luciana til å gi etter,
må vi bevise at hun er Ashlee Kate fra Dover i Delaware.
Jeg drar til skolen hennes, finner en gammel årbok
og tar den med til bryllupet.
Ok, fett. Jeg blir med deg.
Det er snilt av deg, babe, men jeg vil ikke få for mye oppmerksomhet.
Og jeg tror ikke de har så mye av dette i Delaware.
Du burde ta med Arthur. Han passer inn. Han er fra Delaware.
- Nei, jeg er fra Rhode Island. - Det er samme sted.
- Nei, det er det ikke. - Nevn én vesentlig forskjell.
Ok, det er mer eller mindre det samme. Jeg blir med deg.
Det er mange døde hunder på rullebanen. Er det en regional greie?
Hvorfor lukter alle videregående skoler helt likt?
Sitron-kroppslukt med et hint av cannabis.
"Hjem til Fightin' Forever Chemicals."
- Lo de av oss? - Jeg vet ikke.
Jeg liker ikke smilene deres. De skarpe, små tennene.
- Jeg savner ikke den alderen. - Nei.
- Jeg gjorde så mange feil. - Jeg også.
Hver dag brukte jeg Charles Barkleys egne eau de cologne.
Den het Technical Foul.
Jeg fylte BH-en med hårstrikker. Alle kalte meg knudrete pupper.
Takk og pris at alt det er langt bak oss.
Jeg vet ikke. Jeg føler fortsatt at jeg gjør mange dumme feil.
Ok, her er det. Gå inn i rollen din.
- Jeg er Brenda, du er Dave. Ok? - Ok. Dette er spennende.
Har alltid lurt på hvordan det føles å ha et kult navn som Dave.
Å, hallo.
- Kan jeg hjelpe dere? - Ja, hei.
Jeg lurte på om du hadde noen gamle årbøker.
Jeg gikk her. Avgangsklassen i 2003.
- Jeg ble ballets dronning, men typen min… - Skjer'a? Jeg heter Dave.
Han tror meg ikke. Jeg ville vise ham et gammelt bilde.
Ballets dronning i 2003?
Wow.
Så du er Michelle Mallorino.
- Jepp. Dave og Michelle. - Ok. Kult, kult, kult.
Jeg har hørt om deg.
La meg hente årboka.
Jeg har bare ett spørsmål til.
Hva som helst.
- Hvor er sofaen? - Unnskyld?
- Hvor er din jækla sofa? - Skatt. Dave, hvor er min jækla sofa?
Den er hjemme, der sofaer pleier å være.
Ok. Michelle Mallorino ble truffet i hodet av et fyrverkeri.
Håret tok fyr og hjernen ble kokt.
Så hun dro hjem, la seg ned og reiste seg aldri igjen.
Hun har bare ligget på den sofaen og spist scrapple og sett på Wheel.
Snu deg rundt og vis meg at det vokser en skinnsofa ut av rumpa di,
eller så er du ikke den du sier du er.
Ok, jeg er åpenbart ikke Michelle Mallorino.
Men jeg ønsker henne alt godt. Jeg føler med henne.
- Hva er scrapple? - Små grisepeniser
som kvernes til små hamburgere.
Ok, hør her. Jeg heter Molly Wells, og jeg er milliardær.
Google meg.
Hva med dette? Du gir meg årboka, ingen spørsmål,
så donerer jeg nok penger til at skolen kan bygge et nytt bibliotek, her og nå.
Herregud.
- Se på det. Du er helt stinn. - Som en bakt potet.
Greit, Molly Wells. Det er en "dill".
Det er en "dill".
- En "dill". - Som en deal?
- Hun sier "deal". - Det var det jeg sa. En "dill".
Men jeg trenger ikke et jækla bibliotek. Jeg trenger et større rektors kontor.
Skikkelig elegant. Boblebad, røykeområde, hele pakka.
Ok. Jeg kan donere nok penger til begge…
Jeg bygger ikke et jækla bibliotek!
Ikke røp at jeg ga henne et røykerom.
Og ti solsenger.
Vi stikker. De har scrapple til lunsj, og jeg lukter det. Italia, her kommer vi.
VELKOMMEN TIL BRYLLUPET TIL JOHN & LUCIANA
Ok, dette er det mest elegante bryllupet jeg har vært i.
Og jeg var i et på en Benihana.
Dere kan mingle. Jeg skal lete etter Luciana.
Hun henger nok opp ned i en hule et sted.
- Trenger du støtte? - Nei, det går bra.
- Jeg burde snakke med henne alene. - Ok.
Arthur, du må få deg litt vino.
Ja. Når man er i Roma…
Vent, fikk du slag? For du fullførte ikke setningen.
- Det er et idiom. - Ikke kall deg selv det.
Jeg forklarer det på veien.
Har noen sett Sofia?
Jeg tror hun snek seg vekk. Hun drakk mye på flyet.
Hun ringer meg nå. Ainsley Whitebottom, hvordan kan jeg hjelpe deg?
Herregud, hva? Hvor er du?
Herregud! Ikke rør deg. Vi skal redde deg!
Det var Sofia fra jobben.
Hun ringte meg på mobilen min.
- Vi vet det, Ainsley. Hvor er hun? - Følg meg.
- Jeg må snakke med Luciana. - Miss Mozzaburrata vil ikke forstyrres.
Fortell henne at Molly Wells er her for å snakke om Ashlee Kate.
Miss Wells vil møte deg.
- Hun sier du kan komme inn. - Takk.
Vel, Luciana.
Jeg har besøkt hjembyen din.
Verdens hovedstad for hudsykdommer. Gratulerer.
Elegant sted.
Dette er avtalen.
- Du skal slutte å trakassere stiftelsen… - Han er ikke her!
Hva?
John. Han er ikke her.
Han forlater meg ved alteret.
Dette stedet er utrolig.
Arthur, kan jeg være ærlig med deg?
Jeg vil bli intim, selv om det går over streken.
Så har jeg ditt samtykke?
Wow.
Jeg har ikke slike følelser for menn, men vi er i Europa, så kanskje…
- Kompis. Nei, ikke det. - Nei, ikke det. Ikke jeg heller.
Jeg ville snakke med deg om Molly.
Du er åpenbart tidenes beste fyr,
og det funket ikke mellom dere.
Ja, det stemmer.
Jeg liker virkelig Molly, og jeg ønsker at forholdet skal vare.
Så kan jeg spørre om hva som gikk galt?
Ja, ja. Jeg tror jeg ble overveldet av livsstilen, ikke sant?
Festene og overdådigheten.
Men dette er greia. Alle de greiene… Det er ikke den hun er.
Den virkelige Molly er sjenerøs og lojal, og hun kjemper for vennene sine.
Hun vil bare gjøre verden til et bedre sted.
Så ikke gi opp, for hun er verdt det.
Virkelig.
Wow, Arthur. Det var veldig vakkert.
- Jeg skulle ønske du var faren min. - Jeg er ikke mye eldre enn deg, men ok.
Slem fugl! Vekk! Som et menneske beordrer jeg dere til å gå vekk.
Herregud. Kan noen be disse monstrene om å la meg være i fred?
Ok, alle sammen. Først, hva heter dere?
- Hva? - Har noen brød i lomma? Spiste opp mitt.
Unna vei. Jeg vokste opp på en gård. Husj! Kom dere vekk!
Fugler er til arbeid, ikke til denne fisefine dritten.
Vi må komme oss vekk.
Husj, husj.
Sofia, hvorfor er du her ute?
Jeg gikk en tur for å tenke meg om da helvetesfuglene omringet meg.
Du har vært rar hele turen.
Hva er galt?
Ok, jeg ville ikke si det, men Petra plantet en idé i hodet mitt.
- Huff, jeg liker ikke ideer. - At jeg skal stille til kongressvalg.
Hva? Mener du det? Det er utrolig.
Jeg vet det, og jeg har alltid drømt om det.
Jeg hadde en plakat av Shirley Chisholm da jeg var liten.
Jeg elsker Shirley Chisholm. Kvinnen og dragqueenen.
Men jeg har dårlig samvittighet, spesielt med det som skjer med stiftelsen.
Jeg viet hele livet til den. Jeg kan ikke forlate den.
Hvis det er drømmen din, må du gjøre det. Alle vil skjønne det.
Du hadde vært en utrolig kandidat. Jeg bryr meg bare om to saker,
benbygning og økonomisk politikk, så jeg stemmer på deg.
Du er den type kandidat som burde stille til valg.
Du er smart, snill og villig til å hjelpe en venn med søksmålet fra en øglebutikk.
Ingen erstatning.
Jeg ville stemt på deg, men pastoren fikk oss til å brenne alle viktige dokumenter.
- Trenger du hjelp? - Det går bra.
Vi bør komme tilbake til det.
Jeg sporet hans PF. Han er over Stillehavet nå.
Han drar nok alene på bryllupsreisen vår.
Jeg skulle sørge for masse ståpikker med mine tøsete bikinier.
Jeg er lei for dette.
Hva?
Er du snill mot meg nå?
Eller leker du bare med staken min?
Nei, jeg støtter staken din.
Glem staken din.
Du ønsker kanskje ikke å høre dette nå, men det kan være best slik.
Nei. Jeg har ingenting. Jeg har ingen steder å dra.
Herregud. Hva var det jeg tenkte på? Jeg er bare ei jente fra bygda.
Han er et Supermann-milliardær-geni.
Han er ingen Supermann, tro meg. Ingen av dem er det.
De er bare redde små nerder som er sinte
- fordi de ikke ble invitert til ballet. - Ja.
Du ble nok invitert mange ganger til ballet.
- Selvfølgelig ble jeg det. - Selvfølgelig.
Scotty Roper. Hockeyspiller, 1,88 meter høy.
Jævlig heit.
- Synd han sitter i fengsel i Afghanistan. - Avstandsforhold er vanskelige.
Men det kommer en ny Scotty Roper.
For ei jente som deg,
som er sterk og intelligent nok til å gjøre det du gjorde, er alt mulig.
- Takk, Molly Wells. - Bare hyggelig.
Gud, det er helt på trynet at det var John som ødela for oss,
men på en eller annen måte endte vi to opp med å krangle.
- Hvordan gir det mening? - Det er det de karene ønsker.
At vi skal vende oss mot hverandre. For da ser vi ikke på dem.
Jeg skal ringe Det hvite hus og be dem om å la veldedigheten din være i fred.
- Det setter jeg pris på. - Klart det.
Hei. Du er en av bitchene mine nå.
Og du er en av mine.
Yo! Yo! Legg fra dere rekene!
Hør etter, folkens.
For det første er jeg ikke italiener. Det var et knep.
For det andre er bryllupet avlyst.
Brudgommen feiget ut,
men jeg har leid dette stedet for hele natten,
og ikke faen om jeg lar en rik kødd ødelegge det.
Forresten, hvis du er milliardær, så kom deg vekk!
Det stemmer. I kveld feirer vi i Delaware-stil.
- Er det en greie? - Det er å bruke meth med purkene.
Ok, ikke helt i Delaware-stil, men vi skal ha en heidundrende fest.
Hvis du jobber, så ta deg fri.
Ja. Ta tak i ditt heiteste søskenbarn og møt oss på dansegulvet med en gang.
Hei, DJ, spill noen ordentlige saker.
Ja!
Molly! Jøye meg. Jeg må bare si godt jobbet.
Jeg elsker alt du gjør.
- Tusen takk. Har vi møttes? - Jeg heter Melinda.
Jeg er også filantrop. Går det bra om jeg blir værende?
Luciana gjorde et unntak for heite bitcher,
som gjelder for oss begge, så ha det gøy.
- Greit. Kos deg. - Du også.
Hei, Petra, det er Sofia.
Hør her. Jeg har tenkt på det vi diskuterte, og…
…jeg har bestemt meg.
- Hei. - Er plassen opptatt?
Nei, bare sett deg.
Du hadde noen utrolige trinn der ute.
Takk.
Fy søren.
Dansegulvet i et bryllup.
Det er noe ved det.
Jeg vet det.
Man får hele registeret av menneskers erfaring på ett sted.
Unge folk med masse energi.
- Litt eldre folk med mer erfaring. - Takk.
Og selvfølgelig superstjernene i ethvert bryllup.
- Gud, jeg elsker dem. - Jeg vet det. Jeg også.
Molly.
Det går ikke bra med meg.
Hva?
Jeg forteller stadig vekk deg og alle andre at det går bra med meg,
men det er ikke sant.
Jeg savner deg.
Veldig.
- Arthur, jeg… - Du trenger ikke å si noe. Jeg bare…
Jeg ville være ærlig med deg.
Jeg savner deg også.
Jeg gjorde en feil. Jeg angrer på at jeg slo opp.
- Jeg føler at jeg har rotet det til. - Nei, du har ikke det. Du kan ikke det.
For det burde bli oss.
Jeg vil at det skal bli oss.
- Men lov meg at vi ikke blir så rynkete. - Ikke med alle pengene dine.
Hva sier du?
Skal vi prøve igjen?
Der er dere.
- Å, Maro. - Hei.
- Jeg hadde ikke glemt deg helt. - Ikke jeg heller.
Jeg er glad dere er her.
Arthur, du hjalp meg med å innse at jeg har noe jeg vil si til Molly.
Hei, Molly.
Du er Molly, som er personen jeg har noe å si til.
- Maro, Arthur og jeg… - Molly Wells.
- Vil du gifte deg med meg? - Hva?
Dette er så romantisk.
Vent, vent, vent.
Alle sammen, ro dere ned!
Molly, vil…
- Hva? - Vil du gifte deg med meg i stedet?
Ainsley!
Tekst: Espen Stokka