Labrīt, Mollij! Tevi gaida jauna diena.
Pie apvāršņa ir daudz iespēju.
Katra diena ļauj uzrakstīt jaunu nodaļu tavā stāstā.
GALVENĀ - NOSKAŅAI - LASĪŠANAI - ŽALŪZIJAS
Es tikai gribu pateikties. Jums visiem.
Daži pēdējie mēneši bija drūms laiks,
un es nebūtu to pārcietusi bez sava atbalsta personāla.
Īpašs paldies Marisolai, ka turēji mani savos apskāvienos
manā kāzu gadadienā.
Tas bija vairāk, nekā es spētu prasīt.
Tu esi tik sirsnīga!
Bet nu es jūtos daudz labāk un sāku jaunu dzīvi.
Mana pirmā īstā darbadiena pēc ilga laika.
Tad jau laikam satikšu jūs visus 18.30?
Izklausās pilnīgi neprātīgi, vai ne?
Es jūs ļoti mīlu.
Gribu tik piebilst:
es ceru, ka drīz tas pāries
un mēs atgriezīsimies pie masāžām un piļu iegādes tiešsaistē.
Labi. Palieciet sveiki!
Laikam… izbaudiet māju, kamēr manis nav!
Ko mēs tagad darīsim?
Nezinu. Man viņas mazliet pietrūks.
Varētu iet nopeldēties.
NEPIETIEK LĪDZEKĻU
AMERIKAS BIRŽA
PĒDĒJAIS BRĪDINĀJUMS
…un turpmāk tā būs mūsu prioritāte.
Sveiki! Šodien klasē jauna skolniece.
Vai šodien ir tematiskā apģērba diena?
'90. gadu modes pirmdiena?
Tā mēs ģērbjamies.
Jūs visi izskatāties fantastiski.
Tā. Es tikai gribu pateikt: esmu sajūsmā,
ka sāku šo ceļu, lai kopīgi izglābtu pasauli.
Domāju: ja strādāsim kopā, nebūs tādas problēmas, ko neatrisināsim.
Klimata pārmaiņas, bads. Pie velna! Miers pasaulē.
Entuziasms tiek novērtēts, Mollij, bet tas nav gluži tik vienkārši.
Šis fonds galvenokārt pievēršas
sociālo pakalpojumu sniegšanai šeit, Dienvidkalifornijā.
Un arī tad problēmas ir tik lielas, ka ar naudu vien nav atrisināmas.
Ar naudu var atrisināt daudz ko.
Piemēram, Džons ar tās palīdzību kļuva mazliet garāks.
Ziniet, lai paliek! Sāksim!
Tā kā ir pirmdienas rīts,
atvēlēsim piecas minūtes tam, lai pastāstītu par savām brīvdienām.
Un sākam.
Tev ir taimeris. Tu par tām piecām minūtēm domāji nopietni.
Māsīca Mollija, beidz runāt! Tu tērē vērtīgās sekundes.
-Jā. -Mums jāpasteidzas
-un jāpastāsta par brīvdienām. -Jā, es sākšu.
Es biju pārgājienā Pasadīnā.
Un sestdienas rīts bija pavēss,
tāpēc uzvilku divas bikses.
Beidz! Atkal šis stāsts? Katru nedēļu tas pats.
Ir auksts, tu uzvelc divas bikses, un ir pārāk mākoņains, lai redzētu centru.
Šoreiz drīzāk bija pārāk miglains, nevis mākoņains, tā ka…
Ejam tālāk.
Es biju paēst ar dažām korporācijas biedrēm.
Mums ir topiņi ar uzrakstu "Branča beibes".
-Nē. Balto pārākums. Tālāk! -Labi.
Es pateikšu. Atnāca Lenijs.
Mēs "netfliksojām un čilojām", un tad mums bija sekss.
Labi, Ronda. Lai veicas!
Man bija ļoti dramatiskas brīvdienas.
Restorāns Benihana. Uzkritu uz grila.
-Apdedzināju roku. Mai tai par brīvu. -Ak dievs! Kas notika?
Tas bija traki. Stāstīšu no paša sākuma.
Redziet, restorānā Benihana ēdienu pagatavo acu priekšā.
Hovard, mēs to jau zinām.
Es ierados viens, un mani nosēdināja pie jaukas korejiešu ģimenes,
kas svinēja dēla izlaidumu.
Viņš tika Ņujorkas universitātē. Tā bija viņa pirmā izvēle.
Laiks beidzas.
Rīt mums būs tikšanās
ar domnieci Saldanu par Alamedastrītas mājokļu projektu.
Neticami, cik tā sapulce bija gara!
Cik bija? Kādas trīs stundas?
-Ir 9.50. -Tiešām?
Un mums te jābūt līdz 18.30?
Bet mums te nav jābūt. Mums nav jādara nekas.
-Tāpēc esmu tik apjucis. -Nē.
Šis man nāk par labu. Šis ir tas, ko es gribu.
Kas paredzēts tālāk?
Sofija iedeva tev izlasīt šos pētījumus,
kas aptver visas tās organizācijas, kuras pašlaik finansējam.
Un tad vēl
ir šī lielā kaste ar papildu pētījumiem,
kas aptver visas tās organizācijas, kuras mēs varētu finansēt nākotnē.
Man tas jāizdara.
Pirmā lappuse.
-Atnesīšu no mašīnas cimdus. -Paldies.
10.14. Velns parāvis!
Ak dievs! Sveika, draudzene!
Sveika, draudzene! Kas jauns?
Nekas. Tikai lasu dažus pētījumus.
Labi, nu paklau! Man ir satriecoši jaunumi.
Vai atceries, ka stāstīju tev par smaržu līniju?
Šī dullā vecene laiž to klajā šonedēļ.
Ak dievs! Tas ir superīgi. Apsveicu.
Paldies, bet tev tūlīt pat jābrauc uz Maiami.
Rīt - vakariņas ar meitenēm.
Dzērieni, dejas, varena ballīte. Viss, kā pieklājas.
-Vai piedalies? -Es gribētu,
bet tagad es vispār esmu darbā.
Kā tad!
Pag! Vai tu tagad runā nopietni?
Jā. Es nolēmu mazliet vairāk padarboties savā fondā.
Skaidrs. Nu, pasaki tur visiem, ka nedēļu nebūsi,
un velc savu pakaļu šurp!
Es apņēmos te paveikt ko jaunu.
Tāpēc man liekas, ka vajadzētu to novest līdz galam.
Saproti?
Es tiešām galīgi nesaprotu,
bet tu būsi te gaidīta katrā laikā.
Tā, bet mums jābeidz, jo tikko atnesa mohito.
Paldies. Atā! Ilgojos.
Atā!
SALINASA
Tas ir mans vārds.
Atvainojiet! Ko tas nozīmē?
Ar Velsas kundzes laipnību…
Viņa gribēja nodrošināt transportu uz lidostu.
Lid…
Pārsteigums!
Atvaino uz brīdi to, kā izsakos,
bet kas, pie velna, te notiek?
Runājot nemirstīgā vārdu mākslas meistara
Villa Smita vārdiem: "Bienvenidos a Miami."
Vēl gluži ne, bet nolaidīsimies pēc dažām stundām.
-Mēs braucam uz Maiami! -Kāpēc?
Tā kā pie jums esmu jauniņā,
iedomājos: es ne ar vienu vēl īsti neesmu iepazinusies.
Un kā gan to varētu izdarīt labāk, ja ne pasakainā saliedēšanās retrītā?
Es tiešām nesaprotu, kas tagad notiek,
bet mēs nevaram kaut kādā otrdienā pēkšņi lidot uz Maiami,
īpaši tāpēc, ka šodien ir tikšanās ar domnieci Saldanu.
Nikolass viņai piezvanīja. Mēs to pārceļam uz zūmu.
Uz zū… Es neciešu zūmus. Tur es nevaru parādīt savu personību.
Kā, pie velna, viņa redzēs manu jauko pusi?
Sofija, paskaties uz visiem! Viņi ir tādā sajūsmā.
Re, viņi fotografē manu lidmašīnu.
Neatņem to viņiem! Viss izdosies. Nāc!
-Nāc! -Nu labi.
Viņa nāk. Draugi, viņa nāk!
Laipni lūgti manā lidmašīnā.
Tātad šis ir galvenais salons.
Te ir bārs, atpūtas zona un priekšā - telpa darbam.
Divvietīgs krēsls lidmašīnā?
Nu esmu redzējis visu.
Un šajā atgāžamajā krēslā es saņēmu
gandrīz par daudz juteklisku masāžu no Džulianas Mūras.
Un šo šokolādes strūklaku
es pasūtīju īpaši jums, draugi.
Šokolādē mērcētas zemenes privātā lidmašīnā?
Es izdzīvoju amerikāņu sapni, būdams rados ar bagātu cilvēku.
-Nav slikti, ko? -Nebiju redzējusi…
-Tev patīk šokolādes strūklaka? -Man patīk spēcīgs internets.
Vai te tas ir, lai varu turpināt strādāt?
Katrā ziņā. Un zini, kas vēl te ir?
Dziļumā - burbuļvanna!
Un ir arī liekas peldbikses tiem, kam tās vajag.
Jā, lūdzu! Man patīk iet ūdenī uzreiz pēc ēšanas.
Ei, es vienmēr esmu prātojusi, kam tie apaļie verķi
telefona aizmugurē ir domāti.
Nezinu.
Tiešām. Es jau gribēju prasīt tev.
To tur pielika mana meita.
Viņa teica, ka mans jostas klipsis aktīvi atbaida sievietes.
Viņa nekļūdās.
Es tavā vietā turētu to ripuli paslēptu,
citādi sievietes metīsies tev virsū.
Nu, līdz šim tā nav bijusi problēma.
Baidos, ka vēl neesmu gatavs atsākt randiņošanu.
-Jā, es tevi saprotu. -Es pat neatceros,
kad pēdējoreiz biju uz randiņu ar kādu, kas nebija mana sieva.
Šķiet, tas bija kādā 1997. gadā.
Ak dievs!
Jā, nu es atceros,
jo es viņu aizvedu noskatīties Prezidenta lidmašīnu.
Cik smieklīgi! Liekas, arī es Prezidenta lidmašīnu noskatījos randiņā.
-Tiešām? -Jā.
Tā ir viena no manām mīļākajām filmām. "Ārā no manas lidmašīnas!"
Tev sanāk daudz labāk.
Arī tāpēc, ka šī tiešām ir tava lidmašīna.
Runā kapteinis.
Atvainojos par turbulenci.
Mazliet nelabvēlīgi laikapstākļi.
Viss būs labi.
Viljams ir vislabākais. Viņš ir bijis pilots flotē.
Tā notiek visu laiku. Tas nav nekas…
Velns! Elle! Velns un elle!
Velns, velns, velns!
Ko tu dari?
Ja mana seja tiek sakropļota, tad kremējiet mani, ja?
Vecīt, kāpēc tu tagad griezies otrādi?
-Nezinu! -Vai atsprādzēji drošības jostu?
Kritu panikā. Tas bija slikts instinkts!
Ak mans dievs!
Viss kārtībā. Ir labi. Vai visiem viss kārtībā?
Atvainojiet! Esam ielidojuši nelielā negaisā.
Mums esot jāpiestāj pitstopā te, Oklahomasitijā,
un jāpagaida, kad debesis noskaidrosies. Vēlreiz atvainojos.
Kā tas maitasgabals var būt tik mierīgs?
Cik ilgi te jau sēžam?
Apmēram trīs stundas.
Es par šo ļoti atvainojos, draugi.
Cik stulbi, vai ne?
Bet tā tiešām gadās.
Nē, tā vienkārši negadās.
Tu panāci, ka tā gadījās.
Kas - vētra?
Nē - viss brauciens.
Mums tagad bija jābūt sapulcē,
bet, tā kā mums nav interneta, mēs to palaidām garām.
Un izskatīsies slikti, ja skaidrosim,
ka bijām privātā lidmašīnā uz Maiami tā vietā, lai darītu savu darbu.
Un kas vispār Maiami ir tik svarīgs?
Pilns ar sūdīgiem naktsklubiem un narkotikām.
Kā tu uzdrīksties?
Es neļaušu tev nozākāt ne Maiami, ne turienes narkotikas.
Tās ir izcilas, starp citu.
Vai varam, lūdzu, viņiem izstāstīt?
Izstāstīt ko?
Mūs uzaicināja uz satriecošu ballīti
Maiami kopā ar mūsu draugiem,
un Mollija pilnīgi noteikti ir pelnījusi tur būt pēc visa, ko ir pārcietusi.
Un viņa nav pelnījusi nosodījumu no cilvēkiem,
kuri izskatās tā, it kā būtu piedzimuši
lielveikala nocenoto preču nodaļā.
Saliedēšanās retrīts?
Ballīte būs retrīta papildinājums.
Tas būs tikai neliels smaržu prezentācijas pasākums, ko vadīs Kevins Hārts.
Runa nebija par iepazīšanos ar mums. Tu gribēji gan vienu, gan otru.
Būtībā šī ir ļoti grezna nolaupīšana.
Tā. Atvainojos, ka mēģinu padarīt jūsu dzīvi mazliet interesantāku.
Piedodiet!
Bet precīzi piecas minūtes, lai parunātu par brīvdienām?
Nu ko jūs, draugi!
Nezinu gan, māsīc.
Varbūt Sofija ir stingra, bet viņa mums saka taisnību.
Mēs vienmēr zinām, kādā stāvoklī esam.
Parasti esam stūrī, nobijušies no viņas.
Tā, zināt ko?
Es tagad pieņemu administratīvu lēmumu.
Es atgriežos Losandželosā ar parastu lidmašīnu.
Ja kāds grib pievienoties, laipni lūdzu!
Jā. Mollij, tas bija jautri,
bet man droši vien jābrauc atpakaļ.
Man nevajadzēja aizbraukt, nepasakot meitai.
Jā, braukšu arī es.
Man ir pieraksts pie psihoterapeita,
un man ir sajūta, ka mums būs daudz, par ko runāt.
Nu beidziet, draugi! Tās būtu tikai divas naktis.
Es tiešām nesaprotu, kas tur tik liels.
Tu nesaproti tāpēc, ka tava dzīve ir citāda nekā mums, pārējiem.
Tev nav nekādu problēmu.
Viss, ko tu gribi, notiek.
Mūsu dzīve ir problēmu pārpilna. Mums ir jādara darbs.
Tu nevari mūs vienkārši sapakot un vadāt līdzi kā bagāžu.
Ja satiksi Kevinu Hārtu, vai parādīsi viņam manu YouTube kanālu,
kurā nogaršoju cepumus no visas pasaules?
Parādīšu.
Tā ir, tā tiešām ir. Ak dievs, mīļās!
Kā man šī visa pietrūka!
Cik labi būt starp draudzenēm!
Pagaidiet! Kamēr atceros.
-Zinu, ka prezentācija būs rīt… -Jā.
…bet gribēju pa kluso parādīt savām draudzenēm.
Lūk!
-Džasinda! -Vienas tev. Lūdzu.
-Burvīgi. -Cik profesionālas!
Zinu. Tās sauc "Attaisnojums".
Ko? Vai tāpēc, ka tavā prāvā tevi attaisnoja?
Ak dievs! Es par to pat neiedomājos. Nē.
Man tikai patika, kā tas skan.
-Lieliski. -Izmēģiniet!
-Ak dievs! -Kā man patīk!
Beidziet!
Oho! Tas nu gan!
Tās tiešām ir spēcīgas.
Līdz pašai rīklei.
Kas tas ir?
Jā, tas ir civetkaķu muskuss - no Āfrikas savvaļas kaķiem.
-Tieši to es sajūtu. -Jā.
Šķiet - sagaršoju dzīvnieku.
Kā es ar tevi lepojos!
-Mīļā, paldies tev. Paldies. -Tikai…
-Vai mums visām tās bija vienādas? -Jā.
Skaidrs. Vai varu…
Tās ir pat spēcīgākas.
Ir spēcīgas.
Man patīk pudelīte.
Tik eleganta.
Burvīga.
Atvainojiet! Sveiki! Atvainojiet!
Sveiki! Nevēlos jūs apgrūtināt,
taču es gribēju, lai šī terases daļa būtu privāta,
bet jūs šos cilvēkus piesēdinājāt ļoti tuvu.
Es ļoti atvainojos.
Tūlīt būs ļoti daudz apmeklētāju,
un mēs vairs nevaram norobežot visu šo zonu.
-Atvainojiet! -Tā, ko teiksiet par to?
Es varētu iznomāt visu jumtu.
-Mīļā, tev tas nav jādara. -Nē. Nē, nē.
Viss kārtībā. Viņi var paēst iekšā. Tas būs lieliski.
Es droši vien varētu noskaidrot.
Lieliski. Liels paldies.
-Atvainojiet! -Paldies.
Kāds priekšnieces gājiens!
Tiešām - esam to pelnījušas.
Mums šonakt pie kājām visa Maiami.
-Kam ieliet? -Man, man, man.
Lūdzu. Ak dievs! Tik labs, ka varētu tajā mazgāties.
Gribētu izdzert vēl deviņas.
Bet es nepanesu.
Vēlreiz atvainojos, ka tik daudz pārcēlām šo tikšanos.
ALAMEDASTRĪTAS MĀJOKĻU KOMPLEKSS
Ideāli nebija, bet nu esmu te.
Liels paldies arī, ka ieradāties mūsu birojā.
Zinām, ka satiksme Losandželosā nav nekāds joks.
Bet ir tāda problēma, ko, cerams, reiz spēsim novērst.
Varbūt ķeramies tai klāt un parunājam par zonējumu!
Kā zināt, mēs sapņojam par to, ka varētu mainīt zonējumu
visai šai Alamedastrītas daļai.
Priecājos, ka vārdu "sapņot" pirmā pateicāt jūs, nevis es.
Jo tieši tas, Salinasas kundze, tas ir.
Tukši sapņi.
Mēs… Tomēr tā tam nav jābūt.
-Mēs cīnīsimies zobiem un nagiem un… -Sveicinātas! Atvainojiet, ka nokavēju.
Velsas kundze, negaidīju, ka te būsiet.
Jūs smejaties? Es neparko nelaistu šo garām.
Zonēšana ir mana kaislība.
Tā, domniece Saldana, pirms runājam par jūsu žaketi,
kas ir satriecoša,
es tikai gribu pateikt, ka Sofijai pilnībā uzticos.
Viņa te ir strādājusi gadiem,
un viņa izdarīs visu, kas vajadzīgs, lai savu darbu paveiktu.
Un es te esmu tikai, lai viņu atbalstītu un nodrošinātu ar līdzekļiem.
Un tie ir milzīgi.
Nu tiešām - izstāstiet, kur jūs dabūjāt to žaketi.
-Novērtēju, ka mums pievienojāties. -Ar prieku.
Sofija, jūs varētu turpināt.
Protams. Runāsim tālāk.
Alamedastrīta mums nozīmē ļoti daudz.
Tātad, kā redzat, no prezentācijas ballītes es notinos.
Kas bija liels, liels upuris dažu nepateicīgu parasto cilvēku labā.
Paldies, Nikolas. Ir jau labi.
Es rīkojos nepareizi, un es to nožēloju.
Es patiešām gribu jūs visus labāk iepazīt.
Tāpēc šodien pēc darba es būšu blakus - restorānā Lucy's -
un visi ir laipni gaidīti.
Ceru, ka varēsiet man pievienoties. Un, ja nevarēsiet, es sapratīšu.
Nekāda spiediena. Nolaupīšanas nebūs.
Iesim, Nikolas!
Gribi pasūtīt vēl vienu dzērienu vai doties projām?
Varbūt mums jāiet.
Sveiki!
-Ei! -Ei!
-Kāds prieks, ka tikāt. -Jā.
Čau!
Man vienmēr ir paticis palīdzēt.
Vasarās es kā brīvprātīgā strādāju Ugandā.
Apsvēru iesaistīšanos Teach for America,
bet negribēju atņemt darbu arodbiedrības skolotājiem.
Tas ir tik jauki, Einslij.
Tik iedvesmojoši!
Ronda, kā sāki tu?
Ko, dārgā?
Zini ko? Izstāstīsi man vēlāk.
Sofija, kā ar tevi?
Kad tu saprati, ka gribi darīt šo darbu?
Kad man bija astoņi gadi.
Tas ir trakums. Tu vēl biji bērns.
Jā. Man bija astoņi gadi, kad tētis nokrita un savainoja celi.
Viņu atlaida, jo viņš nespēja strādāt.
Mani vecāki centās vienoties ar namsaimnieku, bet nekas nelīdzēja.
Tā vienā janvāra dienā
mēs sapakojām mantas un aizvedām tās uz noliktavu.
Tonakt mēs nakšņojām mašīnā.
Vēlāk tētim kļuva labāk un mēs atkal tikām uz kājām,
bet es nekad neaizmirsīšu to sajūtu, kāda man bija, pirmo nakti guļot mašīnā.
-Tas ir skarbi. -Jā, skarbi.
Bet tā kļuva par vienu no labākajām dienām manā mūžā,
jo todien es sapratu, kādēļ es dzīvoju uz šīs zemes.
Es aptvēru, cik viss ir trausls.
Un, ja tā notika ar mums, tā var notikt ar jebkuru.
Jau astoņos gados
es zināju, ka negribu, lai ar kādu tā jebkad notiek.
Sasodīts, tu to nebiji stāstījusi. Tu esi gluži kā Betmens.
Jā. Labdarības tumšā bruņiniece.
Es laikam tiešām esmu kā Betmens.
Nāvīgi forša, un piestāv melnas drēbes.
Paldies, ka pastāstīji.
Lūdzu.
Ei! Gribu pateikt, ka pagājšnakt Maiami
es biju ļoti tuvu tam, lai pateiktu "piedrāzt!"
un atstātu tevi šajā darbā vienu.
Ja gribi, tu to pilnīgi noteikti vari darīt.
-Zinu. Bet es tā nedarīšu. -Kāpēc?
Tāpēc, ka jūs mani ietekmējat ļoti labvēlīgi.
Sevišķi tu.
Tas man nav jādara.
Tavas mācības ir tiešām skaistas.
-Es necenšos tev neko mācīt. -Un tomēr
te nu tu esi - pat necenties, bet esi brīnišķīga skolotāja.
Tas tiešām galīgi nav mans nolūks.
-Tu mani iedvesmo. -Skaidrs.
Tiksimies rīt. Un parīt.
Un aizparīt.
Vispār piektdien Senbartelmī ir pasākums, uz kuru gribu aizbraukt,
bet nākamnedēļ - noteikti.
Un aiznākamnedēļ un aizaiznākamnedēļ.
-Tiksimies! -Labi.
Tulkojusi Inguna Puķīte