Žinai, labai sudėtinga šitaip valgyti lietinį.
Bet laikytis už rankų su tokiu saldainiuku kaip tu - verta.
Turiu tau dovaną.
- Ką? - Labai retą.
Ją gauti kainavo daug pastangų.
Tikiuosi, nepasirodys per daug.
- Kas tai? - Braškinis „Kit Kat“.
Gaminamas tik Japonijoj.
- Tavo mėgstamiausias, ar ne? - Taip!
Nerealiai veža.
Jei ilgėsiesi manęs savaitgalį, pažiūrėk į šitą „Kit Kat“ ir galvok apie mane.
Kaip miela, bet aš jį suvalgysiu iškart, kai tik išeisi.
Aš galvosiu apie tave, būdamas Paryžiuje per motinos gimtadienį.
Kada nors norėčiau susipažinti ir su tavo šeima.
Šeima - labai svarbi.
- Dažnai su jais mataisi? - Nelabai.
Šiaip jau užaugau San Bernardine. Didžioji dalis šeimos - vis dar ten.
Ne per toliausiai. Turbūt nuolat su jais mataisi.
Taip, stengiuosi.
Bet žinai, kaip būna.
Eismas, grafikai, žiemos ir vasaros laikas.
Taigi…
Man patinka, kaip nuklysta tavo mintys. Neįtikėtinai grakščiai.
Turiu eiti.
Labai ačiū, kad susitikai su manim pusiaukelėje.
Nėra už ką. Nesu buvusi Monrealyje.
Žinau, praleidau čia tik 80 minučių,
bet atrodo, kad čia labai gražu.
Smagiai praleisk laiką Paryžiuje.
O tu - Los Andžele.
NEPAKANKA LĖŠŲ
AMERIKOS VERTYBINIŲ POPIERIŲ BIRŽA
PASIBAIGĘS TERMINAS PASKUTINIS ĮSPĖJIMAS
Matai?
Man tai panašu į spuogą, iškilusį padauginus pieno.
Vėl dedi ledų į savo dribsnius?
Ištirpę jie virsta pienu, mažute.
Pati žinai.
Gali sekundėlę palaukti, Tania? Turiu persėsti.
- Negaliu sėdėti šalia gyvatės. - Koks skirtumas.
Teilor Svift taip pat vadindavo gyvate,
ji dėl to tik sustiprėjo.
Gerai, pradėkim. Aš išties…
Atsiprašau, bičiuliai.
Atnešiau saldumynų, kad išpirkčiau kaltę dėl vėlavimo.
„Vėlavimo“? Tavęs nebuvo keturias dienas.
Taip, atsiprašau. Praradau laiko nuovoką.
Tu irgi prarastum, jei turėtum seksualų vaikiną prancūzą.
Pusseserė Molė įsitaisė bičą.
Ko gero, taip, Hovardai.
Turbūt „įsitaisiau bičą“.
Kažkas sklando aplink ir tai vadinama „meile“.
Artūras man pasakojo
apie romantišką savaitgalį, kurį suplanavo su Čelse.
O aš norėjau pasakyti jums visiems prieš pasakydama tėvams…
Aš susižadėjau.
Artūrai, papasakok plačiau apie kelionę.
Nieko ypatingo.
Važiuosim degustuoti vyno į Temekjulą.
Ne, liaukitės. Nedarykit taip.
Apsistosime „La Quinta Inn“ viešbuty.
Mūsų kambarių langai išeina į stovėjimo aikštelę.
Nieko čia ypatingo.
Manau, nuostabu, kad mūsų asmeniniai gyvenimai kupini įvykių.
Gerai, dabar mano eilė.
Vakar vakare man baigėsi menopauzė.
- Ačiū. - Sveikinu, Ronda.
- Sakei, nori su manim pasikalbėti? - Taip, užeik.
Gerai, jei dėl vietos šaldytuve,
savo dviratininko šalmą ten laikau todėl,
kad jis būtų šaltas, kai užsidėsiu.
Ne, ne dėl to. Užeik.
Galvojau apie mūsų šeimą. Visus mūsų pusbrolius ir pusseseres.
Kaip visiems sekasi?
Žinai, po senovei.
Aš visų pasiilgau, supranti?
Kelerius pastaruosius metus gyvenau Džono burbule
ir… nebepalaikiau su niekuo ryšio.
Ne, žinom, kokia tu užsiėmus.
Be to, visi vis dar klausinėja apie tave.
Net ir Renė?
Pažįsti Renė. Ji - kietas riešutėlis.
Bet tame riešutėlyje
yra dar kietesnis riešutėlis, kurio neįmanoma perkąsti.
Taip, vaikystėje mudvi su Renė buvome tokios artimos,
o po to, kai neatvykau į jos vestuves, mes nebesikalbėjome.
Ar ji vis dar rengia kortų lošimus savo namuose?
Taip, žinoma. Kaip tik šįvakar vėl rengia.
Kaip manai, ar būtų nieko, jei užsukčiau ir su visais pasilabinčiau?
Tu rimtai? Taip, žinoma, užsuk. Būtų labai šaunu.
Rimtai? Nenoriu lipti ant galvos.
Mergyt, „lipti ant galvos“? Tai tavo šeima.
Be to, būsiu ten ir apginsiu tave nuo puldinėjimų, supranti?
Būsi mano mažylis Joda, o aš - tavo mandalorietis.
Būtų taip smagu.
Nors ir nežinau, kas tie žmonės.
Nežinai Grogu?
- Din Džarino? - Ne.
Gerai, reikia tai sutvarkyti.
Galiu tave ten nuvežti, paplepėsi su šeima,
o tada pažiūrėsim abu „Mandaloriečio“ sezonus 8x greičiu.
Gerai. Esu labai dėkinga, Hovardai.
Žinoma.
Bet jaučiu, kad mano mašina neužvažiuos
į tą aukštą kalvą prie tavo namų,
todėl turėsi nusileisti į „El Pollo Loco“, ir ten susitiksim.
- Gerai, žinoma. - Iki vakaro.
Iki vakaro.
Kas tas „El Pollo Loco“?
„EL POLLO LOCO" PRISTATYMAS Į NAMUS
Ačiū, kad paėmei maistą.
Tiesiog mesk ant užpakalinės sėdynės. Vėliau tau sumokėsiu.
Gerai.
O Dieve. Ten driežas?
Taip, čia Džesika. Aš tau apie ją pasakojau.
Džesika - driežė?
Gerai, dabar supratau, ką man apie ją anksčiau pasakojai.
- Papasakosiu tau šeimos naujienas. - Gerai.
- Kelė - lesbietė, bet dar neprisipažino. - Gerai.
Ji dažnai važiuoja į Josemitį su savo „kambarioke“ Kortne.
- Labai dėl jų džiaugiamės. - Gerai.
O dėdė Džeimsas pagaliau prisijungė prie interneto,
todėl dabar galvoja, kad selteris sukelia vėžį.
Ką nors žinai apie Renė?
Man kilo mintis.
Atidaryk daiktadėžę.
Čia mes per tetos Meibelės velykinių kiaušinių rinkimą.
Turbūt buvome darželyje.
Dvi už rankų susikibusios gražuolės, tokios žavios.
Ji ištirpdys šaltą Renės širdį.
Dabar uždaryk daiktadėžę. Išleisi Džesikos svirplius.
Sveiki. Atnešiau siuntinį Sofijai Salinas.
Gerai.
- Taip, tiesiog padėkit ten. - Gerai.
Ačiū.
- Kažkas naujo. - Taip.
- Ar reiktų perskaityti tą atvirutę? - Nežinau.
Sofija - vienas uždariausių mano sutiktų žmonių.
Sužinojau, kad jos pavardė Salinas
tik po dvejų metų pažinties.
Nežinau. Slidus reikalas moralės atžvilgiu.
Gerai, nurimk, Pepe Ilgakojine. Viskas gerai.
„Mano brangiausiai Fifi. Trokštu pajusti tavo prisilietimą.“
- Ten tikrai taip parašyta? - Taip.
- Kam tos gėlės? - Tau. Gal. Mes nežiūrėjom.
Gėlės, Džeilenai? Rimtai? Turėsi labiau pasistengti.
Mano gimtadienis buvo prieš tris mėnesius.
Kaip tikiesi, kad jausiuos?
Gerai. Turbūt mums reiktų eiti namo ir leisti jai išsiaiškinti.
Taip. Išeisiu iškart po tavęs.
„Trokštu pajusti tavo prisilietimą?“ Vienintelis dalykas…
Taip, aš tik… Kai ką pamečiau ant savo stalo,
todėl aš tik… turbūt prisėsiu ir paieškosiu…
- Gerai, aš tau padėsiu ieškoti. - …truputį.
- Gerai, einam. - Viskas bus gerai.
Tu drąsi. Tu stipri. Ir spinduliuoji meilę.
- Ir čia - tavo šeima. - Teisingai.
Tu šitaip apsirengusi?
Ką?
Hovardai.
Mole. Seniai matyta.
Sveika, Rene. Labai ačiū, kad leidai man šįvakar užsukti.
Užeikit. Per jus katės išbėgs.
Gerai.
Labai natūralu.
Sveiki, visi. Žiūrėkit, ką atvedžiau.
- Sveiki! - Labas!
O Dieve, Šerile.
Kaip gražiai atrodai.
Ir tu gražiai atrodai, Mole.
Tavo oda spindi. Kokia tavo paslaptis?
Geriu daug vandens ir penkiskart per dieną nusnaudžiu.
- Dėde Džeimsai. - Štai ir ji. Holivudas.
Baik, dėde Džeimsai, žinai, kad aš nesusijus su pramogų verslu.
Tai kodėl mačiau tavo skyrybas per „Access Hollywood“ laidą, Holivude?
Pričiupai mane.
Sveika, Mole.
- Labas. - Smagu vėl tave matyti.
Čia mano kambariokė Kortnė.
Taip. Labas, Kortne.
Kele. Taip.
Nuostabiai užmezgi sąjungas.
Ačiū.
Sumautas klibantis stalas.
Rene.
Noriu tau kai ką parodyti.
Čia mudviejų nuotrauka iš senų laikų.
Argi buvom ne žavios?
Sakai, kad nebesu žavi?
Ką? Ne.
O, ne. Tu labai žavi.
Ne, aš…
Aš tik parodžiau, žinai,
kad parodyčiau, kokios buvom artimos vaikystėje.
Tai dar sakai, kad esu sena?
Nesakau… Ne.
Ne.
Nuotrauką man davė Hovardas.
Hovardai, tai tiesa?
Gyvenime nesu matęs tos nuotraukos.
Ką? Ji buvo tavo mašinos daiktadėžėje.
Žinai ką? Renė nebenori apie tai kalbėti.
Renė nori palošti kortomis.
Gerai. Ji pradėjo kalbėti apie save trečiu asmeniu.
Tai nėra geras ženklas. Galim minutėlę šnektelėti?
- Aš tavim nepatenkinta. - Kodėl širsti ant manęs?
Kas per velnias ten buvo? Tu mane pakišai.
Kaip suprasti? Tu mane pakišai pirma.
Negaliu pyktis su Rene.
Ji prižiūri mano driežę, kai kur nors išvažiuoju.
Turėjai mane ginti.
Turėjai būti mano „mangaloriečiu“.
Ir kodėl pamaniau, kad sena nuotrauka suveiks? Renė - ne Kenas Bernsas.
Ji - „Food 4 Less“ vadybininko pavaduotoja.
Jos širdis akmeninė.
Gerai, tiesiog pamirškim. Gerai?
Kaip man atsikovot pozicijas?
- Gerai, regis, turiu planą. - Tikrai?
Manau, kad suveiks.
- Nueisiu į parduotuvę nupirkti ledukų… - Gerai.
…o tu lieki viena.
Ką?
Dabar kiekvienas už save. Neleisiu, kad mane nutemptų į dugną.
Rene. Einu nupirkti ledo. Myliu jus.
Aš nepasiduodu, teta Meible.
Žinau, kad neturėtume žiūrėti, bet ji prikausto dėmesį.
Net kai pyksta.
Žinau. Ypač kai pyksta.
Žiūrėčiau visą mini serialą apie ją.
Žinai, kai buvau jaunesnis, išmokau skaityti iš lūpų,
kad sužinočiau, ar tėvai spėlioja, esu gėjus ar ne.
Lažinuos, kad ir dabar sugebėčiau.
Taip.
Gerai, ji sako arba „santykiai“, arba „sau tykiai“?
Manau, atsižvelgiant į kontekstą, greičiausiai „santykiai“.
Gerai, gal gali mane dabar palaikyti? Darau šį tą stebuklingo.
Atrodo, kad spektaklis baigėsi.
Turbūt turėčiau važiuoti paimti dukters.
Ji sėdi pas draugę jau penkias valandas.
Atsiprašau. Žinot, kur galėčiau rasti Sofiją?
- Gerai, čia turbūt Džeilenas, ar ne? - Tikriausiai.
Toni, ką čia veiki?
„Toni“?
Alekse, dukrele?
Taip, tau teks pernakvoti pas draugę.
Gerai, viso.
Nedėk gėrimo ant stalo. Jis nukris.
Nagi… Batas?
Kas čia per daina?
Tu ją prisimeni, Rene.
Tą vasarą?
Klausėmės jos vėl ir vėl, vertėm visus žiūrėti, kaip šokam.
Holivudas!
Ji vis dar moka šokti.
Nagi, Rene. Čia dviejų žmonių šokis.
Negaliu šokti jo viena.
Nebent pamiršai?
Niekad nepamirščiau…
kaip daryti tai.
Taip!
Turim užbaigti šitą nesąmonę. Paloškim kortomis.
Taip. Gerai.
- Ką jie kalba? - Nežinau. Neįmanoma suprasti.
„Donė dėjo velvetą… „Volvo“.
Ką?
„Donė dėjo“?
Donde.
Ay, Dios mío, jie kalba ispaniškai.
Tai siaubinga. Nekalbu ispaniškai.
Bet aš kalbu. „Duolingo“ programėlėj sukaupiau 30 000 patirties taškų.
Gerai, sakyk, ką matai, aš išversiu.
Gerai.
„Rono pupos lieka koralų zonoje.“
- Kas tas Ronas? - Ronas P. Ronas.
Me rompiste el corazón. Jis sako: „Sudaužei man širdį.“
O Dieve. Mes tą padarėm. Taip.
Ji sudaužė jam širdį.
O Dieve, kaip liūdna, bet ir nerealu - tai, ką padarėm.
Taip, tai labai įtraukia.
- Užsičiaupk. Jie dar kalbasi. - Gerai.
Kas tai?
Pasiruošę, dėmesio, štai.
Palauk. Pameni, kai dėdė Koris atsivedė į vestuves moterį,
o ji prisiekinėjo esanti Salma Hajek?
Taip. O Dieve, ji buvo visai nepanaši.
Jos plaukai buvo raudoni.
Pameni, jis versdavo mus vadinti ją tetule Salma?
Taip.
Gerai.
Kas čia vyksta? Dabar mes visi draugai?
Rene, tu nebepyksti?
Hovardai, pykstu tik dėl vieno -
kodėl taip ilgai nešei sumautus ledukus.
Toks jau tas Hovardas, ar ne?
Visada stabdo.
Taip, aš tikras žioplys.
Nors truputį skaudu, kai visi iš manęs juokiasi.
Nežinau, kodėl.
Turėtum jau būti pripratęs.
Žinai ką? Mano nuotaika pasitaisė, todėl pavaišinsiu jus penkių sluoksnių padažu.
Taip. Širdele, jis ne visiems.
- Jie jo negaus. - Taip!
Gero vakaro, vyručiai.
Ne, stok. Turi papasakoti, kas vyksta.
Taip, kas išvis tie vaikinai?
Gerai, atsiprašau. Nenorėjau iškelti scenos.
„Atsiprašai“?
Tai įdomiausias dalykas, nutikęs šiame biure.
Ką? Praėjusią savaitę čia lankėsi Greta Tanberg.
Kas? Ta šiurpi olandė?
Man į ją nusispjaut. Į tave - ne.
Aš dabar žiauriai už tave sergu.
Taip, jei tai geras dalykas, tada sutinku.
Neprivalai pasakoti smulkmenų. Tik norim įsitikint, kad tau viskas gerai.
Taip. Tu saugi? Koks skirtumas.
Tiesiog pasipasakok.
Staigmena! Žiūrėk, kas atvažiavo.
- Kas čia? - Nupirkau tau dovaną.
Žaidimų stalas, kurio nereikės paremti batu.
Ant jo galiu pastatyti gėrimą.
Jis iš ąžuolo, netgi su tikra oda.
Pačiupinėk, Rene.
Aš jo neliesiu.
Nenoriu šito stalo savo namuose.
Bet tu visą vakarą skundeisi.
Liaukis. Ji nori padaryti ką nors gero.
Ne, nenori.
Ji tik mėtosi pinigais, kad mus papirktų,
nes žino, kad seniai čia nesirodė.
Ji taip visada daro.
Gerai, taip nesąžininga.
- Taip, Rene, ji ne tokia. - Tikrai?
Tai kodėl ji vietoj mano vestuvių išvažiavo į prabangias atostogas,
o paskui atsiprašydama atsiuntė kažkokią prabangią idiotišką spalvotą lempą?
Ta lempa šiaip jau buvo Džeimso Tarelo šviesos instaliacija.
Pasakyk savo draugui Džeimsui, kad lempa sandėliuke,
pilna negyvų uodų.
Už pinigus visko nenupirksi, Mole.
Kortų vakaras baigėsi.
Atsiprašau visų.
Gal man nereikėjo šįvakar atvažiuoti.
Ne, ji neturėjo taip apie tave kalbėti.
Žinai, ką padarysiu?
Nueisiu ir pasakysiu jai, ką galvoju.
- Ne, neprivalai to daryti. - Ne, privalau.
Už tave, mažyli Joda.
Ir jei negrįšiu,
parašiau komiksą. Jis vadinasi „Nindzių koledžas“.
Blogiausia mano skaityta rašliava. Prašau jį ištrinti.
Gerai.
Taupiau ypatingai progai.
Čia 18-os metų tekila.
Aštuoniolikos metų? Turbūt skalsi.
- Gerai, mano gyvenime yra du vyrai. - Taip! Meilės trikampis. Tęsk.
Pirmasis - Tonis. Tas, kuris šiandien atėjo. Teisininkas.
Rūpestingas, patikimas, solidus.
Kartą atėjęs jis sutvarkė mano maisto sandėliuką.
Įdomu. Pagal funkciją ar spalvą?
Pagal abėcėlę.
Ir yra Džeilenas, kuris nupirko gėles.
Jis - menininkas, visąlaik mane stebina.
Suprantam. Jis gerai mylisi. Tęsk.
Bet jis labai nepatikimas.
Tos gėlės skirtos mano gimtadieniui, kuris buvo prieš tris mėnesius.
Tiesiog nežinau, kuris iš jų man tinka.
Liaukis. Kalbėkim atvirai.
Pasirinksi Džeileną. Pasirinksi menininką.
Kodėl taip sakai?
Nes jis įdomesnis. Su juo smagiau.
Kiekviena diena bus nuotykis. Tie vyrukai visada laimi.
Visi renkasi seksualų maištautoją, panašų į Džoną Bon Džovį.
Niekas nepasirenka patikimo vyruko.
Aš paprieštarausiu.
Savo laiku susitikinėjau su daugybe Džeilenų,
būna labai smagu, kol vienas iš jų tave apiplėšia
ir užstato tavo laikrodį mainais už ketaminą.
Tiesą sakant, nemanau, kad jis taip pasielgtų.
Niekad taip nemanai, bet jie visada taip padaro.
Klausyk, Džeilenas atsiuntė tau gėlių,
bet Toniui tu rūpi taip, kad jis atėjo pats.
Kas, galų gale, tau svarbiau?
Taip, abu gerai sakote. Pasimatymai - siaubingai painus dalykas.
Žinot, visai nepykstu, kad pasikalbėjom.
Pala. Kurį pasirinksi?
Manot, spręsiu remdamasi tuo, ką judu man pasakėt?
Ne, pasikalbėsiu apie tai su tikromis draugėmis.
Palauk. Kokios jos?
Ne tavo reikalas. Šįvakar užtektinai papasakojau.
Prašau. Tik dar truputį. Papasakok apie savo šeimą.
Turi dukterėčių ar sūnėnų?
Prašau.
Rene, tu dėl jos klysti. Su Mole dirbu kasdien,
taip, ji netobula, bet ji labai stengiasi.
Ji padeda žmonėms.
Ji geras žmogus.
Jei ji toks geras žmogus,
kodėl neatėjo į mano vestuves ir net nieko man nepasakė?
Turiu galvoje,
žinau, salė „Olive Garden“ restorane - ne Maljorka,
bet tai buvo svarbiausia diena mano gyvenime.
Po trijų dienų išsiskyrei.
Ne tas svarbiausia.
Viskas gerai, Hovardai. Ji teisi.
Gailiuosi, kad praleidau tavo vestuves.
Ir žinai ką?
Tikrai bandžiau tave papirkti.
Bet į Maljorką skridau ne atostogauti.
Turbūt nenori nieko iš manęs girdėti,
ir aš visiškai suprantu.
Ačiū.
Aš tik noriu pasakyti tau tiesą.
Prieš pat tavo vestuves
žiūrėjau Džono „iPad“,
ir atėjo kelios žinutės nuo kitos moters.
Paklausiau jo,
mes labai susipykom, pagrasinau jį palikti.
Jis įkalbėjo mane skristi į Maljorką, kad susitaikytume.
Sakiau, kad nenoriu, bet…
jis, regis, sugeba gauti viską, ko užsimano.
Todėl nuskridome ir…
jis viską paneigė.
O aš juo patikėjau.
Turbūt todėl, kad norėjau.
Ir tai buvo didelė klaida…
nes, žinoma, žinai, kas nutiko vėliau.
- Galėjai tiesiog man pasakyti. - Žinau.
Bet man buvo gėda.
Visi manė, kad gyvenu tobulą gyvenimą.
Aš nemaniau. Žinojau, kad tas tipas niekam tikęs.
Niekad neduok žmogui per daug pinigų, ypač moksliukui.
Pats blogiausias variantas.
Dėl to tu teisi.
Bent dabar tu čia.
Žinau, turbūt sunku buvo čia grįžti.
Džiaugiuosi, kad grįžau.
Kaip miela. Regis, apsiverksiu.
Hovardai, kodėl tu vis dar čia?
Girdžiu, kaip tirpsta ledukai. Eik, atnešk juos.
Klausau, ponia.
Ačiū, kad šįvakar mane atsivežei.
Ir už viską, ką ten apie mane pasakei. Tai buvo labai miela.
Kalbėjau iš širdies.
Tu labai stengiesi pasikeisti, žinau, kad nelengva.
Tiesiog gera matyti, kad vėl grįžti prie šaknų.
- Ačiū, Hovardai. - Nėra už ką.
Žinai, tu gerini pozicijas.
Esi antra mano mėgstamiausia tarp pusseserių ir pusbrolių.
Ką?
- Kas pirmas? - Pusbrolis Kitas.
Jis labai juokingas.
Esi mačiusi, kaip jis mėgdžioja tinginį iš „Zootropolio“?
- Jis toks lėtas. - Ne dabar.
Atsiprašau.
Viskas gerai.
Artūrai?
Ačiū už patarimą kiek anksčiau.
Bet turiu pasakyti, jog manau, kad klysti.
Manau, kartais mergina atitenka patikimam vyrukui.
Tu taip manai?
Tarp mūsų kalbant,
manau, turi su ja daugiau šansų nei manai.
ŽANAS-PJERAS MOLE, TURIU TAU DAR VIENĄ DOVANĄ.
TRUPUTĮ SKIRIASI NUO „KIT-KAT“.
JIE PRIKLAUSĖ MARIJAI ANTUANETEI.
Viskas gerai?
Taip.
Taip, viskas… puiku.
Tada gerai.
Parvešiu tave į „El Pollo Loco“ per pusvalandį, puske.
Išvertė Sandra Siaurodinė