De her skal i Mary-Kates mund, og de her skal i Ashleys numse.
Hvis du gør det forkert, Marisol, dør de begge to.
David Chang, kvaliteten af din mad er dalet det sidste halve år.
Undskyld. Jeg åbner en restaurant i Macao i aften. Jeg har ret travlt.
Er det mit problem eller dit problem?
-Du har ret. Jeg begynder forfra. -Nemlig.
-Godmorgen, Nicholas. Hvornår kom du? -For et øjeblik siden.
Jeg fandt nogle japanske flammeliljer. Asiatiske, smukke og lidt giftige.
-Ligesom mig. -Hvor sødt og betænksomt.
Wow, se lige den smukke blå sag.
Ja, en lille Alexander McQueen til min dronning.
-Perfekt til din store premiere i aften. -Det tæller ikke som en premiere.
Det er en lille rolle i et lille stykke på et lille teater i North Hollywood.
North Hollywood? Brændte det ikke i 70'erne?
Det troede jeg også. Men det findes åbenbart.
Nå, men jeg tager op til det der North Hollywood
kun for at se dig i Cahoga-søen. Sikke et godt navn til et stykke.
Bare de siger titlen i dialogen. Det elsker jeg.
Jeg røber ikke noget.
Jeg tager en stor flaske champagne med, vi kan drikke os fulde i.
Gud, en Louis Roederer Cristal fra 2007?
-2006. -Nej!
Den er jo til, når Brad og Jennifer kommer til fornuft og finder sammen igen.
Det kan vi ikke.
Det her er vigtigere.
Godmorgen. Det er en stor dag. Jeg har en kæmpe overraskelse.
Som skilsmissebarn hader jeg overraskelser.
-Jeg skifter ikke skole igen! -Det er en god overraskelse.
Byrådet stemmer om vores forslag til lokalplanen.
-Okay, hvornår kommer overraskelsen? -Det er overraskelsen. De stemmer ja!
Boligprojektet på Alameda får grønt lys!
Wow, dejligt.
Vi er inviteret til afstemningen for at fejre vores store arbejde.
-Holder de fest? -Lidt.
Der er ingen mad eller drikke eller snak. Men de klapper af os nogle sekunder.
Fantastisk, Sofia. Tillykke.
Ikke? Til dig. Og til os alle sammen.
Tro det eller ej, jeg har også en overraskelse.
Jean-Pierre, kom!
Jeg var i køkkenet.
Sjovt, hvordan amerikanere tror, croissanter smager. Ikke engang tæt på.
Jeg bad Jean-Pierre komme og hjælpe mig med denne helt særlige bekendtgørelse.
Fattigdom. Hungersnød. Klimaforandringer.
Verdens problemer bliver stadigt større.
Men vi menneskers største styrke er evnen til at samarbejde.
Vores største værdi er hinanden.
Ved Silver Moon-topmødet på den franske ø Korsika
mødes verdens førende erhvervsledere, politikere og tænkere
for at mobilisere nye politikker og udfordre gamle præmisser.
Sammen kan vi overvinde enhver forhindring.
Sammen kan vi ændre verden.
Skal vi til Silver Moon-topmødet?
Sidste år sang Rihanna duet med et hologram af John Lennon.
Vi skal alle sammen med. Alt betalt. Det bliver fantastisk.
Det er på min bryllupsdag.
Pyt, jeg rykker det. Det er kun 600 gæster.
Jean-Pierre og jeg præsenterer noget helt særligt i år.
Jeg har ikke fortalt jer om det endnu.
Arroyo er en vandfiltreringsmaskine. Aner ikke, hvordan den virker.
Men Jean-Pierre og hans fysiknørder er ellevilde.
Den gør beskidt vand ufarligt at drikke.
Vi kan gøre en stor forskel.
Jeg elsker, hvordan du udtaler "forskel".
-Okay. Tak, Howard. -Det lød også godt. Sig mit navn igen.
Howard.
Jeg mener... Ja, det er en kæmpe chance. Det vil jeg meget gerne.
Nej... Tak for det. Ja, vi tales ved snart.
Hvem talte du med?
-Jeg troede, vi var uvenner. -Det er vi. Jeg gider slet ikke vide det.
Nå, men så siger jeg det. Det var instruktøren.
Ham, der spiller Dylan, har fået en rolle i Young Sheldon.
Young Sheldon? Komedie, drama. Den serie har det hele.
-Nu skal jeg spille Dylan. -Men Dylan er jo hovedrollen.
Det er kæmpestort. Det kan ændre hele dit liv!
Men jeg er ligeglad.
Held og lykke. Med ingenting.
Hej. Jeg ville bare lige følge op.
Det var nogle store bomber, du smed før. Korsika. En magisk vandmaskine.
Og din fine klappeoverraskelse. Men vi behøver ikke sammenligne.
Jeg ville gerne have talt om det først. Vi er jo partnere.
Jean-Pierre ville gøre det tys-tys. Jeg ved, at hemmeligheder kan være skidt.
Men de kan også være ret sexede.
Jeg er ikke vild med, at ti milliardærer beslutter, hvordan vi fikser verden.
Kun ni. Elon kan ikke. Han faldt af sit skateboard.
Du kender vores mission. Arbejd lokalt. Giv pengene til dem, der gør noget.
Det gør vi også. Men vi kan også tænke større.
Vi kan det hele. Det er fint med større ambitioner.
Okay. Hvis du tror på det, så lad os se, hvordan det går.
Godt. Så går jeg for i dag. Vi ses i morgen.
Hvad med byrådsmødet? Min overraskelse.
Selvfølgelig. Jeg sætter mig og venter. Det er lige så sjovt.
Hurra!
Det glemte jeg.
-Hører du efter? -Ja, selvfølgelig.
Tag i Rite Aid i Van Nuys. Der har de mine frosne rejer.
-Og hold dig fra slikhylden. -Ja, skat. Van Nuys.
Så skal du køre ud til lufthavnen og hente min kusine.
Kør hjem, lav mad, bær skrald ud...
Øjeblik, skat. Vi har vist en IT-krise.
Hvad? Har nogen hacket databasen?
Det er nok Kina igen. Jeg ringer senere, okay?
Jeg vil gerne svine dig til, men jeg er lige ved noget.
Jeg ville ikke skændes.
Jeg har købt billet, så jeg vil vide, om stykket er de otte dollar værd.
Hvad sker der?
Rollen er altså ret intens. Vildt mange replikker.
-Og noget fysisk, hvor jeg sliber en kano. -Du kan da godt slibe med de skuldre.
Det største problem er, at Dylan græder til sidst.
Jeg kan ikke græde på kommando. Jeg har prøvet hele mit liv.
Det er meget forvirrende, for jeg kan være uærlig om alt andet.
Det er okay. Vi kan... Vi kan øve det sammen.
Nej, jeg beder dem bare finde en anden til rollen.
Det får du ikke lov til. Vegeta og Goku.
Én tur mere. Så er vi dødsfjender igen.
Okay. Hvor skal vi begynde?
Vi spørger Sharon, om vi kan få mødelokalet resten af dagen.
Om Gud vil, siger hun ja.
Lokalplansændring 14B vedtaget 6 mod 3.
Boligprojektet på Alameda Street kan påbegyndes.
En særlig tak til Molly Wells og hendes team.
Vi glæder os til første spadestik i 2026.
Virkelig? 2026?
Før var det 2028, men vi fik det rykket frem.
Okay, vi åbner for borgernes kommentarer.
-Hej. Jeg har et spørgsmål til ms. Wells. -Ja, bare spørg løs.
Hvorfor bestemmer du, hvad der sker i vores kvarter?
Fordi du har flere penge?
Hvorfor river du ikke dine palæer ned og bygger boliger der?
Det er afskyeligt.
Ligesom du selv er.
Tak for det.
-Det var mere end ét spørgsmål. -Lyt ikke til hende.
Der er altid en sur mokke iblandt.
Jeg finder også ms. Wells afskyelig. Her er en række grunde.
Hvad?
Vores huspriser falder.
Har du overvejet miljøbelastningen af de højhuse?
Kalder du det billige boliger? Du ved ikke, hvad det ord betyder.
Har du slet ikke noget at sige?
Du ødelægger Los Angeles.
-Hun er skyld i, at jeg er skaldet. -Fascist!
Se, hvordan hun ser ned på os. Jeg forstår godt, din mand gik fra dig.
Nu stopper du fandeme. Jeg forsøger at hjælpe jer, I skide...
Molly. Bare...
Skideskønne borgere.
Skideskønne borgere i skønne Los Angeles. Vores hjem.
Hjemsted for strande og Hollywood.
Fyldt med solskin og rocksange...
...i radioen.
-Er det nok? -Ja.
Farvel.
Okay. Det var slut på borgeres kommentarer.
Og nu overdrager vi byens nøgler til YouTube-sensation JoJo Siwa.
Ejeren er død, men Buster forlader ham ikke.
Aldrig nogensinde.
Vi fortjener ikke hunde.
Ja, du savner hende. God hund.
-Græder du slet ikke? -Beklager. Jeg er ikke hundeelsker.
Slikker man sig selv bagi, skal man tage mange stoffer.
Okay. Hvad så med den her?
Hun kan høre for første gang.
-Ingenting? -Nej, jeg kan ikke lide børn.
De minder mig om min niece. Lede sæk.
Okay, her er en soldat, der kommer hjem fra Afghanistan og overrasker familien.
Gud!
Ham har jeg scoret.
Ja, vildt! Jeg troede, han ghostede mig, og så tog han til Afghanistan?
Tarveligt.
Kan vi ikke se noget andet?
Hvad fanden var det? Jeg forventer ikke et optog,
men jeg vil ikke kaldes en "pengeskidende røvheks".
Er det værre end pulverheks? Glem det.
Det var lidt groft, men i det her job får man ikke tak.
Nej, jeg vil bare ikke overfaldes.
Det handler om dem, du hjælper. Alle har deres egne kampe.
Ja, det ved jeg godt. Bare mine kampe var lidt nemmere.
Pis af, milliardær!
-Pis af! -Min trøje!
Er du okay?
Hvad fanden?
TANYA UBESVARET OPKALD
Jeg ville ikke ned ad den vej, men vi må tale om din fortid.
-Spild af tid. Der er ingenting. -Alle har da et barndomstraume.
-Ikke mig. Min familie var helt normal. -Godt, så begynder jeg.
Da jeg var otte, satsede min onkel mig i domino og tabte.
Min mor kørte til Bakersfield og købte mig tilbage af en, der hed Tim,
og hun blev sur på mig!
Mine forældre var bare pæne mennesker fra Midtvesten.
Vi arbejdede på gården hele dagen, mad klokken 16, i seng klokken 19.
Stille og roligt. Ingen, der skreg eller skændtes.
Ingen gråd, ingen kram, ingen "jeg elsker dig",
ingen fødselsdage eller helligdage. Et fint og normalt liv.
Det var langt mørkere, end jeg troede, du ville sige.
-Du skal i terapi. -Dårlig idé. Jeg har prøvet.
Han forelskede sig i mig. Jeg fik et polititilhold.
Nå, vi har alligevel ikke tid.
Jeg finder nogle kemikalier, der får dig til at græde, og måske et løg i ærmet.
-Løg virker ikke. -Hjælp mig nu lige! Du prøver slet ikke.
-Jeg fandt nogle papirservietter. -Nå, tak.
Hjælper det?
Du tværer det bare ud, men det virker faktisk.
Du blev totalt min bodyguard lige før.
Jeg har altid følt, jeg havde Kevin Costner-udstråling.
-Ja. Jeg var engang ham til Halloween. -Fra hvilken film?
Ikke nogen film. Jeg var bare ham. Jeg havde skjorte og slacks på.
Men jeg udstrålede hans energi.
-Tak, fordi du var så modig. -Jeg ved ikke, hvad der gik af mig.
Jeg så den anden tærte og følte, jeg måtte beskytte dig.
-Det var sødt af dig. -Jah...
-Molly. Jeg var bekymret. -Tak, fordi du kom.
-Kom du noget til? -Nej.
Jeg er bare vred og frustreret og klistret.
Sikke noget. Du skal hvile dig. Kom, min helikopter venter.
-Okay. -Tusind tak, Arthur.
Ingen årsag.
-Du kan tage min bil hjem. -Ja, tag hans bil. Vi bruger den ikke.
Nej, det behøver du da ikke. Jeg snupper bare en bycykel.
Hen til min egen cykel.
-Okay. Tusind tak endnu en gang. -Selvfølgelig.
Jeg fandt ikke noget mentol, der kan få dig til at græde,
men jeg har jordbærlæbepomade og Fritos. Sammen virker det måske.
Glem det. Hvad laver jeg? Jeg gør bare mig selv til grin.
-Nej, du gør ej. -Kan du ikke bare lade mig være i fred?
Hej, Tanya...
Jeg håber fandeme, du er død, for ellers ville du have taget telefonen!
Tag det nu roligt, skat.
Åbn en flaske limevand, og tag skoene af, så kommer jeg.
Hvorfor helvede tog du den ikke?
Jeg har hjulpet Nicholas. Han havde brug for mig.
Nicholas? Hvad med mig?
Jeg bad dig gøre ting, og du hjælper den forræder!
-Nu lægger du telefonen og kører til... -Skat, det her er vigtigt for mig.
Afbrød du mig lige? Du er ude på tynd is.
-Hvis du ikke letter røv... -Tanya, stop. Jeg gider ikke mere.
Det er slut. Farvel.
Wow, det er en perfekt omelet. Tak.
Det er rart. Rigtig rart.
-Du må passe bedre på. -Jeg ved det godt.
Sofia siger, det er vigtigt, at folk lærer os at kende.
Hun siger, det er normalt, at de er skeptiske over for en som mig.
Men jeg fortjener ikke at blive kaldt "klamme pengepuger".
Sofia mener det godt.
Men dele af vores liv forstår hun ikke.
Uanset hvad vi gør, hader nogen det, vi har.
Hvad laver jeg så her? Jeg kan aldrig vinde.
Vi kan godt hjælpe uden at blive overfaldet.
På topmødet. Ingen tærter, og du kan udrette store ting.
Der er ikke kun én måde at være god på.
-Det lyder godt. -Lad os tage tidligt til Korsika.
Du vil elske det. Der er så smukt.
Jeg ved ikke, hvordan det er muligt, men solen går ned i fem timer.
-Det holder aldrig op. -Det lyder dejligt.
Kan du lave tre omeletter mere, jeg kan tage med i flyet?
-Alt for dig. -Tak.
"Hvad laver du her? Jeg sagde jo..."
"Er du alene?"
"Jeg troede..."
-Hej, er alt okay? -Alt er fint.
Før du går på, er der noget, jeg vil fortælle dig.
Okay?
Vi har haft et par svære uger. Men nu ved jeg, at det, du sagde om Tanya,
var for at hjælpe mig.
-Undskyld, jeg ikke støttede dig. -Det er okay.
Før du går ud og dummer dig, skal du vide, at du er god til det.
Jeg er stolt af dig. Og jeg elsker dig.
Det siger jeg ikke som kollega eller fan, men som din bedste ven.
Alle på plads. Knæk og bræk!
Du kan godt.
-Tak. -Kom så.
NICHOLAS' TEATERSTYKKE
Er alt okay?
Mor, hvad laver du her? Jeg sagde jo, jeg ville være alene.
Han ville have været så stolt.
Stjerne-quarterback i skolen. Topsælger i dit firma.
-Alt, hvad han ønskede. -Hvorfor er han så væk?
Tror du, han valgte at få kræft?
-Han valgte, at han ikke ville have kemo. -Det er kompliceret!
Det er jeg dødtræt af at høre!
Jeg er dødtræt af at leve i hans skygge.
Tror du ikke, jeg ser ham overalt?
Og hører, hvad folk siger om ham?
"Borgmester Moretti, manden, som genrejste byen efter branden."
Intet af det betyder noget i sidste ende.
Det eneste vigtige, han gjorde, var at dø.
Og jeg fik slet ikke sagt farvel.
Det eneste, jeg ønsker... er bare ét minut mere. Med ham.
Bare os to, i den her gamle kano.
Mens vi ser gæssene forme mønstre på himlen...
...fra vores sted på Cahoga-søen.
Bravo!
Bravo! Bravo!
Kom her, superstjerne!
-Gud! Tak, fordi I kom! -Du var fantastisk!
Da du sagde stykkets titel i stykket...
-Det vidste jeg ikke, man kunne. -Så rørende.
Da du sleb kanoen, var det, som om du skrællede al frygt og had...
-Det var ikke det, det betød. -Okay. Det var nogle flotte kostumer.
Jeg kunne godt lide den seksuelle spænding mellem din figur og Linda.
Meget intens.
-Rhonda... Linda var hans mor. -Det ved jeg godt.
Jeg ville ikke stå her uden ham. Han fik mig derop.
Jeg har grædt i aften. Luk ikke op for sluserne igen.
-Hej, den her er fra Molly Wells. -Tak.
Mærkeligt.
Der står: "Undskyld, jeg ikke nåede det.
Du var vel fantastisk. Nyd den her for mig."
Wow.
En Louis Roederer Cristal fra 2006. Pænt af hende.
Kom, vi går i baren og får den åbnet. Jeg giver resten af aftenen.
-Tak. -Sofia!
-Hvad skal du have? -En gin og tonic, tror jeg.
UNDSKYLD. TIDEN LØB FRA MIG. VI SES PÅ KORSIKA. ELSKER DIG.
Vi lander snart.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve