Gerai. Šitos - Merei-Keitei į nasrus, o šitos - Ešlei į subinę.
Jei supainiosi, Marisole, jos abi padvės.
Deividai Čangai,
tavo darbo kokybė per pastarąjį pusmetį išties suprastėjo.
Atsiprašau.
Šįvakar Makau atidarau restoraną, galva užimta rūpesčiais.
Tai mano ar tavo problema?
Tu teisus. Pagaminsiu iš naujo.
Taip ir maniau.
Labas rytas, Nikolai. Kada atėjai?
Vos prieš kelias minutes.
Radau tau japoniškų gloriozų.
Jos azijietiškos, be galo gražios ir truputį nuodingos.
Visai kaip aš.
Kaip miela. Tu toks rūpestingas.
Pažiūrėk į šią gražią mėlyną suknelę.
Taip. Pamaniau, Aleksandro Makvino suknelė tiks mano karalienei.
Ji tobulai tiks tavo svarbiajai premjerai šįvakar.
O Dieve. Anokia čia premjera.
Tai tik mažas vaidmuo mažoje pjesėje mažame Šiaurės Holivudo teatre.
Šiaurės Holivudo? Argi ten viskas nesudegė 8-ajame dešimtmetyje?
Taip, aš irgi taip maniau. Bet, pasirodo, teatras dar stovi.
Nuvažiuosiu į tą taip vadinamą Šiaurės Holivudą
vien tam, kad pamatyčiau tave „Kaoga ežere“.
Koks puikus pjesės pavadinimas.
Tikiuosi, paminės jį dialoguose. Labai mėgstu, kai pasako.
Neišduosiu, pasakysim ar ne.
Atsivešiu milžinišką šampano butelį,
kad vėliau galėtume nusigerti.
O Dieve. 2007-ųjų „Louis Roederer Cristal“?
- 2006-ųjų. - Ne…
Ne. Tu jį taupei tai progai, kai Bredas su Dženifere
galiausiai atsikvošės ir susitaikys.
Mes negalim jo išgert.
Tai daug svarbiau.
NEPAKANKA LĖŠŲ
AMERIKOS VERTYBINIŲ POPIERIŲ BIRŽA
PASIBAIGĘS TERMINAS PASKUTINIS ĮSPĖJIMAS
Visiems labas rytas. Šiandien svarbi diena. Turiu didelę staigmeną!
Esu išsiskyrusių tėvų vaikas, tad staigmenų nemėgstu.
Negaliu vėl keisti mokyklos.
Tai gera staigmena, Hovardai. Tikrai gera.
Stebėtojų taryba balsuoja už mūsų teritorijų planavimo pasiūlymą.
Gerai. Tai kada praneši apie staigmeną?
Bet tai ir yra staigmena. Jie balsuos „už“!
Alamidos gatvės būsto projektas oficialiai patvirtintas!
Tai puiku.
Jie kviečia mus į balsavimą,
kad atšvęstų mūsų sunkų darbą.
- O Dieve. Bus vakarėlis? - Panašiai.
Nebus nei maisto, nei gėrimų ir negalima kalbėtis.
Bet jie kelias sekundes paplos.
Tai nuostabu, Sofija. Sveikinu.
- Ar ne? Tave. - Taip.
- Ir mus visus. - Taip.
Norit tikėkit, norit ne, bet ir aš turiu staigmeną.
Žanai-Pjerai, užeik!
Ei.
Slėpiausi virtuvėje.
Keista, kad amerikiečiai mano, jog kruasanų skonis - toks.
Net nepanašu.
Pakviečiau čia šiandien Žaną-Pjerą, kad padarytume ypatingą pareiškimą.
Skurdas. Badas. Klimato pokyčiai.
Pasaulio problemų vis daugėja.
Bet mūsų, žmonių, didžiausia stiprybė - gebėjimas bendradarbiauti.
Mūsų didžiausias turtas - mus supantys žmonės.
„Sidabrinio mėnulio susitikime“ Korsikoje, Prancūzijoje,
iškiliausi pasaulio verslo ir politikos lyderiai bei ekspertai
susitiks, kad aptartų naują politiką ir mestų iššūkį senajam mąstymui.
Kartu galim įveikti bet kokią kliūtį.
Kartu galime pakeisti pasaulį.
SPAIKO LI / SPAIKO DŽONZO FILMAS
O šūdas! Mus pakvietė į „Sidabrinio mėnulio susitikimą“?
Pernai Rihana pas juos sudainavo duetu su Džono Lenono holograma.
Vyksim visi, bičiuliai.
Visos išlaidos apmokėtos. Bus fantastiška.
Tą pačią dieną, kaip ir mano vestuvės.
Nieko tokio. Galiu jas perkelti.
Bus tik 600 žmonių.
Be to, mudu su Žanu-Pjeru šiemet pristatysim šį tą labai ypatingo.
Jums apie tai dar nesakiau.
AROJO
Tai - „Arojo“ vandens filtravimo prietaisas.
Neklauskit manęs, kaip jis veikia.
Bet Žanas-Pjeras ir jo moksliukai labai juo džiaugiasi.
Iš esmės jis purviną vandenį paverčia tinkamu gerti.
Galim viską pakeisti.
Man patinka, kaip tu sakai „pakeisti“.
Gerai. Ačiū, Hovardai.
Irgi gerai. Pasakyk mano vardą dar kartą.
Hovardai.
Taip. Ne. Tai neįtikėtina galimybė.
Aš labai norėčiau.
Ne. Ačiū.
Taip. Greit pasikalbėsim.
Kas skambino?
Mes jau kalbamės? Maniau, kad pykstamės.
Pykstamės. Tiek to. Net nenoriu žinoti. Nesakyk.
Pasakysiu, nes tu nenori žinoti. Skambino pjesės režisierius.
Aktorius, kuris vaidina Dilaną, išėjo, nes gavo vaidmenį „Jaunajame Šeldone“.
„Jaunajame Šeldone“?
Komedija, drama - tame seriale yra visko.
Ir dabar jie nori, kad aš vaidinčiau Dilaną.
Bet Dilano vaidmuo - pagrindinis.
Tai didžiulė galimybė.
Gali net gyvenimą pakeisti!
Nors man nerūpi.
Sėkmės.
Dėl nieko.
Tik norėjau pasikalbėt.
Tavo šio ryto naujienos išties pribloškiančios.
Korsika. Kažkoks stebuklingas vandens aparatas.
Ir tavo aplodismentų staigmena, ji taip pat šauni.
Bet nebūtina jų lyginti.
Man tik gaila, kad nepakalbėjom apie tai iš anksto.
Turėtume būti partnerės.
Žanas-Pjeras norėjo išlaikyti paslaptį.
- Žanas-Pjeras. - Žinau, kad paslaptys - negerai.
Bet kartais jos būna seksualios, nemanai?
Man nepatinka mintis apie konferenciją,
kurioje dešimt milijardierių susirenka spręsti, kaip sutvarkyti pasaulį.
Devyni. Elonas nedalyvaus. Jis nukrito nuo riedlentės.
Žinai mūsų misiją. Dirbk savo regione.
Duok pinigus žmonėms iš bendruomenių, kurie dirba.
Mes taip ir darysim. Bet galim pažvelgti ir plačiau.
Galim daryti viską. Nieko blogo praplėsti ambicijas.
Gerai.
Jei tu tuo tiki, pažiūrėkim, kaip seksis.
Puiku. Tada šiandien jau išeinu.
Susitiksime rytoj.
Laukia teritorijos planavimo susitikimas. Mano staigmena.
Taip, žinoma. Sėdžiu ir laukiu.
Abi staigmenos vienodai puikios.
Valio!
Pamiršau.
Klausaisi manęs?
Taip, aišku, kad klausausi.
Man reikia, kad nuvažiuotum į „Rite Aid“ Ven Najyje.
Ten pardavinėja mano mėgstamas šaldytas krevetes.
Tik neklaidžiok po saldainių skyrių.
Gerai, pupa. Ven Najis. Bus padaryta.
Tada nuvažiuok į oro uostą ir paimk mano pusseserę Orindžo apygardoje.
Paskui grįžk, paruošk mums vakarienę, išnešk šiukšles…
Pupa, gal minutėlei sustotum? Kažkas nutiko su IT.
Ką? Kažkas įsilaužė į duomenų bazę?
Turbūt vėl Kinija. Aš tau perskambinsiu, gerai?
Mielai tave dabar iškeikčiau, bet turiu šiokių tokių reikalų.
Ne. Atėjau ne pyktis.
Tiesiog aš jau nusipirkau bilietą į spektaklį,
todėl noriu žinoti, ar jis vertas 8 dol.
Kas nutiko?
Nežinau. Šitas vaidmuo labai sunkus.
Tiek daug teksto.
Ir dar tas fizinis darbas, kai šlifuoju kanoją.
Žinau, kad sugebi šlifuoti. Turi tvirtus pečius.
Iš tiesų bėda ta,
kad Dilanas spektaklio pabaigoje apsiverkia,
o aš negaliu verkti pagal pareikalavimą.
Visą gyvenimą stengiausi. Niekad nepavyko.
Tai labai keista,
nes galiu meluoti praktiškai visais kitais būdais.
Nieko tokio. Galim kartu prie to padirbėti.
Ne, viskas gerai. Tiesiog pasakysiu jiems, kad rastų kitą aktorių.
Ne. Neleisiu, kad taip padarytum.
Vedžitas ir Goku.
Paskutinė kelionė.
Tada vėl būsim mirtinais priešais.
Gerai. Nuo ko pradėsim?
Paklausim Šeronos, ar galim iki vakaro užimti šią konferencijų salę.
Duok Dieve, ji sutiks.
14B punktas priimtas, 6 prieš 3.
Alamidos gatvės būsto projektą galima tęsti.
KLAUDIJA ŠELDERN
Ypač dėkojame Molei Vels ir jos komandai už jų sunkų darbą.
Laukiame projekto pradžios 2026 m.
Rimtai? 2026 m.?
Taip. Anksčiau buvo 2028 m., bet mes paspartinom planus.
Gerai. Dabar leisime pasisakyti visuomenės atstovams.
Sveiki. Turiu klausimą poniai Vels.
Taip, žinoma. Klauskit, ko norit.
Kodėl jūs sprendžiate, kas nutiks mūsų kvartale?
Ar dėl to, kad turit daugiau pinigų?
Kodėl nenugriaunat vieno iš savo dvarų ir ten nepastatot daugiabučių?
Tai bjauru.
Jūs irgi bjauri.
Ačiū už skirtą laiką.
- Čia daugiau nei vienas klausimas. - Nekreipk į ją dėmesio.
Taip. Kas nors vienas visada būna nepatenkintas.
Aš taip pat manau, kad ponia Vels - pasibjaurėtina. Štai sąrašas priežasčių.
Ką?
Jūs numušat mūsų namų vertę.
Ar bent apsvarstėte, kokį poveikį aplinkai turės šis daugiabutis?
Ir dar sakot, kad būstas - įperkamas? Jūs net nežinot, ką tas žodis reiškia.
Neturit, ką į visa tai atsakyti?
Jūs žlugdote Los Andželą.
Per šią ponią aš nuplikau.
Fašiste tu!
Tik pažiūrėkit, sėdi sau ten ir žvelgia į mus iš aukšto!
Suprantu, kodėl vyras tave paliko.
Gerai, baikit pilti mėšlą.
Bandau padėti jums, jūs…
Mole. Tiesiog…
Los Andželo gyventojai.
Nuostabūs nuostabaus Los Andželo gyventojai. Čia mūsų namai.
Čia paplūdimiai ir Holivudas.
Nutvieksti saulės, su skambančiomis dainomis…
per radiją.
- Tiek gana? - Manau, taip. Aš…
Viso.
Gerai.
Visuomenės atstovų pasisakymai baigti.
Dabar įteiksime miesto raktą
„YouTube“ sensacijai Džodžo Sivai.
Jo savininkas mirė, bet mažasis Basteris nuo jo nesitraukia.
Nei dabar, nei ateity.
Seni, nenusipelnom šunų.
Žinom, kad jos ilgiesi, mieloji. Gerutė. Eime.
Kodėl tu dabar neverki?
Atleisk. Nelabai myliu šunis.
Jei jau laižai sau subinę, turėtum būti stipriai užsimetęs.
Gerai. O kaip šitas?
Ji pirmą kartą girdi.
Nieko?
Taip, ne. Nelabai mėgstu vaikų.
Jie visi primena mano dukterėčią.
Tikrą kalę.
Gerai. Čia karys ką tik grįžo iš Afganistano ir nustebino šeimą.
O Dieve.
Žinau…
Regis, aš su juo permiegojau.
Taip. O Dieve.
Maniau, jis mane ignoruoja, bet jis išvažiavo į Afganistaną?
Liurbis.
Galim pažiūrėti ką nors kitą?
Gerai. Kas per velnias ten buvo? Turiu galvoje, nesitikiu parado,
bet norėčiau, kad manęs nevadintų „ragana, šikančia pinigais“.
Gal jie galvoje turėjo kažką kitą? Nesvarbu.
Gerai. Buvo nelabai smagu,
bet žinom, kad šitame darbe padėkos nesulauksi.
Neprašau padėkos. Tiesiog norėčiau, kad manęs nepultų.
Svarbiausia ne tu. Svarbiausi žmonės, kuriems padedi.
Visi turi savo sunkumų.
Žinau. Visi turi savo sunkumų.
Norėčiau, kad mano sunkumai būtų truputį lengvesni.
Ėsk mėšlą, milijardiere!
Ei!
- Ėsk mėšlą! - Mano megztinis!
- Pone! - Jūs sveikos?
Pone!
Kas per šūdas!
TANIA PRALEISTAS „FACETIME“ SKAMBUTIS
Žiūrėk. Gerai, aš to nenorėjau,
bet pradėsim kalbėti apie tavo praeitį.
Laiko švaistymas. Nieko ten nėra.
Liaukis, visi turi vaikystės traumų.
Aš - ne. Mano šeima buvo labai normali.
Gerai. Pradėsiu pirmas.
Kai buvau aštuonerių,
dėdė užstatė mane domino žaidime ir pralaimėjo.
Mama turėjo važiuoti net į Beikersfildą,
kad išpirktų mane iš vyruko vardu Timas,
ir ji pyko ant manęs!
Gerai. Mano tėvai buvo labai mieli Vidurio Vakarų gyventojai, supranti?
Kasdien dirbdavome ūkyje, pietaudavom 16.00 val., 19.00 val. eidavom miegoti.
Gyvenimas buvo labai ramus.
Jokių klyksmų ar pykčių,
jokių ašarų, apsikabinimų, prisipažinimų, kad myli,
jokių prisilietimų, gimtadienių ar atostogų.
Gyvenom gražų, normalų gyvenimą.
Daug niūriau, nei tikėjausi.
Tau nedelsiant reikia psichoterapeuto.
Ne. Prasta mintis. Kartą bandžiau.
Jis mane įsimylėjo, teko pasirūpinti draudimu artintis.
Gerai. Mes vis tiek neturim laiko.
Gal tiesiog paieškosiu chemikalų, nuo kurių pravirktum,
ir gal galėsim įkišti kelis svogūnus tau į rankovę.
Svogūnai manęs nepravirkdo.
Gerai. Gali man padėti? Tu net nesistengi!
LOS ANDŽELO POLICIJOS DEPARTAMENTAS
PAVYZDINIS POLICIJOS DEPARTAMENTAS
Tualete radau mums popierinių rankšluosčių.
- Ačiū. - Prašau.
Ar dabar geriau?
Tiesiog viską truputį paskirstei,
bet gerai atrodo.
Taip, tu ten buvai tikras mano asmens sargybinis.
Visada jaučiau, kad esu panašus į Keviną Kostnerį.
Taip. Kartą buvau juo persirengęs per Heloviną.
Iš kokio filmo?
Ne iš filmo. Tiesiog persirengiau juo.
Taip. Apsivilkau marškinius ir kostiumines kelnes.
Bet, supranti, perėmiau jo energiją.
Taip.
Na…
Dar kartą ačiū, kad buvai toks drąsus.
Taip. Nežinau, kas man užėjo.
Pamatęs tą antrą pyragą tiesiog pajutau, kad turiu tave apginti.
Tai buvo labai miela.
Taip.
Mole. Nerimavau.
Ačiū, kad atvažiavai.
- Tu sužeista? - Ne, aš sveika.
Tik įpykusi, suirzusi ir limpanti.
Pažvelk į save.
Tau reikia pailsėti. Eime. Mano sraigtasparnis laukia.
- Gerai. - Labai tau ačiū, Artūrai.
Žinoma.
Gali parvažiuoti namo mano mašina, jei nori.
Taip. Turėtum paimti jo mašiną. Mes jos nenaudosim.
Ne. Neprivalai jos skolinti.
Turbūt lauke pilna el. paspirtukų, išsinuomosiu vieną.
Su juo nuvažiuosiu iki dviračio.
- Gerai. - Gerai.
- Dar kartą labai ačiū. - Nėra už ką.
„KAOGA EŽERAS“
Gerai. Neradau mėtinio purškalo, kuris tave pravirkdytų,
bet radau braškinį lūpų balzamą ir „Fritos“ traškučių.
Jei sumaišysim, gal suveiks.
Tiek to. Nežinau, kodėl išvis vaidinu.
Išeisiu į sceną ir prisidarysiu gėdos.
Ne, neprisidarysi.
Klausyk, gal galėtum… gal galėtum palikti mane vieną?
TANIA PRALEISTAS „FACETIME“ SKAMBUTIS
DRAMOS KLUBAS
Labas, Tania. Klausyk, aš…
Verčiau jau dabar kalbėčiau su sumautu vaiduokliu,
nes vienintelė pateisinama priežastis, dėl ko neatsiliepei - ta, kad mirei.
Liaukis, pupa. Tiesiog nurimk.
Atsidaryk citrininio „La Croix“ buteliuką. Nusiauk batus.
Tuoj būsiu.
Kokio velnio neatsiliepei į mano skambučius?
Nes padedu Nikolui. Jam šiandien išties manęs reikėjo.
Nikolui? O kaip aš?
Prašiau tavęs kai ką padaryti,
o tu lakstai su išdaviku.
Hovardai, jei neišjungsi telefono, nesėsi į mašiną
- ir nenuvažiuosi į Orindžo apygardą… - Pupa, man tai labai svarbu.
Ką, tu mane pertraukei?
Rimtai prisidirbai.
- Jei neatneši savo subinės… - Tania. Baik.
Man jau gana.
Tarp mūsų viskas baigta. Sudie.
Tobulas omletas. Ačiū.
Gera. Iš tikrųjų gera.
Turi būti atsargesnė.
Žinau.
Sofija sako, kad svarbu dalyvauti asmeniškai,
kad bendruomenė su mumis susipažintų.
Ji sako, kad nieko keisto,
jog žmonės įtariai žiūri į tokią kaip aš.
Bet dėl to nenusipelnau būti išvadinta „Skrudž Subingalve“.
Žinau, kad Sofija nori tik gero.
Bet tam tikros mūsų gyvenimo dalies ji niekad nesupras.
Kad ir ką bedarytume, kai kurie žmonės piktinsis dėl to, ką turim.
Tai ką aš kasdien veikiu? Tiesiog jaučiuos, lyg niekad nelaimėsiu.
Ne, yra būdų, kaip galim padėti ir nebūti puldinėjami.
Pagalvok apie konferenciją.
Ten nemėto pyragų į veidą, bet gali nuveikti daug puikų dalykų.
Mole, yra daugiau nei vienas būdas būti geram.
Man tai patinka.
Skriskim į Korsiką anksčiau.
Tau ten patiks. Ten labai gražu.
Nežinau, kaip taip gali būti, bet saulė leidžiasi penkias valandas.
Niekad nesiliauja!
Skamba neblogai.
Gali iškepti man dar tris omletus su įdaru,
kad pasiimčiau juos į lėktuvą?
Dėl tavęs padarysiu viską.
Ačiū.
„Ką čia veiki? Sakiau tau, aš ne…“
„Tu vienas?“
ŠIOS DURYS VISADA TURI BŪTI UŽDARYTOS
„Aš tik pamaniau, kad…“
- Viskas gerai? - Kuo puikiausiai.
Tiesiog prieš tau išeinant į sceną, norėjau kai ką pasakyti.
Gerai.
Žinau, kad pastarąsias kelias savaites mūsų santykiai buvo keisti.
Bet dabar suprantu, ką bandei pasakyti apie Tanią, tu…
tu tik bandei man padėti.
Atsiprašau, kad nebuvau šalia.
- Viskas gerai. Aš nepykstu. - Ne!
Kol dar neišėjai į sceną ir visko nesumovei,
turi žinoti, koks tu puikus aktorius.
Didžiuojuosi tavimi.
Ir myliu tave.
Ir sakau tai ne kaip kolega ar gerbėjas.
Sakau, kaip geriausias tavo draugas.
Visi į vietas. Sėkmės!
Tau pavyks.
- Ačiū, žmogau. - Eik, parodyk jiems.
PRIMINIMAI NIKOLO SPEKTAKLIS - UŽ 30 MINUČIŲ
Viskas gerai?
Mama, ką tu čia veiki?
Sakiau, kad noriu būti vienas.
Jis būtų taip didžiavęsis.
Žymiausias gynėjas vidurinėje. Geriausias pardavėjas firmoje.
- Tai, ko jis ir norėjo. - Taip, tai kodėl tada jis išėjo?
Dilanai, manai, tavo tėvas pasirinko susirgti vėžiu?
Manau, jis pasirinko atsisakyti chemoterapijos.
Tai sudėtinga!
Man taip įgriso tai girdėti!
Įgriso gyventi jo šešėlyje.
Manai, nematau jo veido visur, kur einu?
Negirdžiu, ką šitas miestas apie jį kalba?
„Meras Moretis, vyras, atgaivinęs miestą po gaisro!“
Galų gale visa tai nesvarbu.
Iš viso to, ką jis nuveikė, svarbu tik tai, kad mirė.
O aš net negavau progos atsisveikinti.
Mama, viskas, ko noriu… tik dar vienos minutėlės. Su juo.
Tik mudu šioje senoje kanojoje.
Žiūrėtume į žąsų virtines danguje…
virš mūsų namų prie Kaogo ežero.
Bravo!
REZERVUOTA: MOLĖ VELS
- Ateik, žvaigžde! - Ei!
O Dieve. Labai ačiū, kad atėjote.
Buvai nuostabus!
O Dieve. Kai pasakei pjesės pavadinimą spektaklyje,
- nežinojau, kad taip galima! - Labai sujaudino.
Kanoją šlifavai taip,
tarsi norėtum nuskusti visą baimę ir apmaudą…
Taip, ne. Reikšmė buvo ne tokia, Einsle.
Gerai. Man taip pat patiko kostiumai.
Žinai, man patiko seksualinė įtampa tarp tavo veikėjo ir Lindos.
Labai stipri.
Ronda, Linda buvo jo mama.
Ne, aš žinau.
Gerai. Manęs šiandien čia nebūtų, jei ne šitas vaikinas.
Tai jis mane privertė užlipti į sceną.
Šįvakar jau verkiau. Nenorėk, kad vėl įsijungtų fontanai.
Sveiki. Perduodu siuntinį nuo Molės Vels.
Ačiū.
Keista.
Čia parašyta: „Labai atsiprašau, kad nesudalyvavau.
Esu tikra, kad vaidinai nuostabiai. Skaniai išgerk, nuo manęs.“
2006-ųjų „Louis Roederer Cristal“. Labai miela.
Gerai. Eikim į barą. Atidarykim tą butelaitį.
O likusiais gėrimais šįvakar vaišinu aš.
- Gerai. - Ačiū.
- Sofija! - Gerai. Einam!
Ką užsisakysi?
Manau, gersiu džiną su toniku.
LABAI ATSIPRAŠAU. UŽVIRĖ BEPROTNAMIS. PRARADAU LAIKO NUOVOKĄ.
SUSITIKSIME KORSIKOJE. MYLIU.
Netrukus leisimės.
Išvertė Sandra Siaurodinė