- Kuris terminalas? - Ketvirtas.
Tarptautinis. Jėga. Kur keliaujat?
Į Korsiką.
Tai sala Viduržemio jūroje.
Skamba puikiai. Jau esat ten buvusi?
Ne. Senokai nekeliavau.
Paskutines atostogas praleidau Fresne.
Nuvažiavau ten protestuoti prieš policijos žiaurumą.
Ir į česnakų festivalį.
Velniškai smagi kelionė.
Dabar visur pilna tų benamių palapinių.
Taip. Galėtume geriau pasirūpinti savo benamiais.
Jei manęs paklaustumėt, reiktų iškviesti buldozerį
ir visus juos nušluoti.
Tai ne sprendimas.
Negalim kriminalizuoti skurdo.
Nematau kito būdo išspręsti šią problemą.
O, būdų yra. Struktūriniai pokyčiai.
Daug dirbama, kad…
Taip, girdėjau visą tą mėšlą. Jis nė velnio neveikia.
Manau, tie žmonės turi pajudint subinę ir susirasti darbus.
- Gerai. Sustokit. - Ką?
Visą gyvenimą laikausi taisyklės - kai kas nors pasako „tie žmonės“,
užbaigiu pokalbį. Taigi, ačiū.
Geros dienos.
Jūs tiesiog išlipsite čia, vidury…
Sveiki atvykę į Korsiką!
Pasiilgau jūsų, bičiuliai.
Čia taip gražu, tiesa?
Čia galima jodinėti ant žirgų, nardyti, o paplūdimiai - patys gražiausi.
Beje, patikrinau,
deja, nudistų paplūdimių čia nėra, Ronda.
Atsivežei maudymosi kostiumėlį, ar ne?
Taip, žinoma, brangioji. Jis kūno spalvos.
- Meluoja. Ji jo neįsidėjo. - Neįsidėjau.
Gerai. Prašau visų prižiūrėti Rondą.
O dabar paskanaukite „mirto“.
Tai korsikietiškas uogų likeris.
- Galim trumpam šnektelėti? - Taip.
Aš tik noriu dar kartą atsiprašyti už tai, kad neatėjau į tavo spektaklį.
Nesuk dėl to galvos. Jis kvailas.
Buvo siaubinga.
Net nežinau, kodėl mane triskart iškvietė nusilenkti.
Nepyksti, ar ne? Garbės žodis?
Kaip galėčiau ant tavęs pykti? Tu esi tu.
Tu - mano bosė, mano mama, mano „American Girl“ lėlytė,
viskas viename.
Mūsų santykiai labai normalūs.
Labai džiaugiuosi. Į sveikatą.
Taip.
Einu, užsiimsiu kambarį, įsijungsiu Andersoną Kuperį,
atsisėsiu ir 45 minutes pažiūrėsiu į jį tamsoje.
Kad atsigaučiau po skrydžio.
- Čia gan šaunu. - Čia įspūdinga.
Kelintą įvyks vandens prezentacija?
- Man tik neramu dėl kelių dalykų… - Sofija. Liaukis!
Turi atsipalaiduoti.
Dabar gyveni salos laiku, žmogau.
Išėjo jamaikietiškai, ar ne? Ne ta šalis.
Taip. Jei jau turim problemų, bent žinok, kurioj šaly esi.
- Taip, atsiprašau. - Viskas gerai. Į sveikatą.
Čia nuostabu.
Puiki atmosfera, puiki draugija, puikus maistas ir gėrimai.
Žinot, koks „prosciutto“ skonis?
Toks kaip laisvės.
Už Hovardą, galiausiai išsilaisvinusį iš Tanios.
Žinau, kad ji nuėmė padangas nuo tavo „Corolla“,
bet išsiskyrimai gali būti bjaurūs.
Viskas gerai. Daugiau vaikštau, širdis bus sveikesnė.
Jei jau apie tai kalbam,
šiaip jau ir aš viską užbaigiau su Čelse.
- Ką… Kodėl? - Kodėl taip padarei?
Nežinau. Dėl panašių priežasčių.
Dėl laisvės.
Ne, tau ši priežastis netinka.
Taip, kalbam apie Čelsę.
Ji protinga ir šauni,
o tu - „Olive Garden“ duonos lazdelės įsikūnijimas.
- Kas nutiko? - Tiesą sakant, nieko.
Tiesiog nebuvo meilės.
Mes nebuvom „simpatico“.
Netinkamos dėlionės detalės. Suprantat?
Jokio sutapimo.
Tu esi keisčiausias mano sutiktas tipas.
Taip, dabar tu toks neaiškus ir neatviras,
kad 5 % mane trauki.
Žinot, ką manau?
Manau, kad švaistom laiką sėdėdami čia ir aušindami burną.
Ten - visa nuostabi sala, laukianti, kol bus ištyrinėta.
„Carpe diem“! Aš teisus, vyručiai?
Bet… turim įvairiausios mėsos.
Turbūt reiktų eiti paskui jį.
Baltaodžius labai traukia kriokliai,
nenoriu, kad jis įkristų.
SIDABRINIO MĖNULIO SUSITIKIMAS
Šis aparatas iš arti visai gražus.
Ar turėčiau pavydėti, kad tiek daug laiko praleidi su juo?
Ne. Nėra dėl ko jaudintis.
Ei, vyručiai!
Gal patikrinkime prožektorius su Mole prieš jos pristatymą?
Tik pažiūrėkit. Čia man?
Jaučiuosi kaip žvaigždė.
Gerai, šiaip jau galvojau, o jei ateičiau iš šitos pusės?
Galiu pamėginti?
Taigi, įeinu. „Sveiki, kaip sekasi?“
O tada sakau: „Sveikinu atvykusius į vandens ateitį.“
Visai neblogai skamba, tiesą sakant.
Ką manai, Sofija?
Man įeiti į sceną iš kairės ar iš dešinės?
- Abu variantai geri. Nesvarbu. - Tikrai?
Mano suknelė bus su auksiniu akcentu.
Tai turės įtakos apšvietimui?
Dieve, šitas prožektorius tikrai smagus. Seka tave, kur beeitum.
Man patinka.
Reiktų tokį įsitaisyti savo namuose.
Karaokės kambaryje! Argi nebūtų smagu, Sofija?
Kur ji dingo?
Tik pažvelkit į šią vietą.
- Įspūdinga, ką? - Taip, nežinau.
Jaučiuosi lyg kieno nors kieme.
Čia bus kas nors įdomaus?
Senovinė šventykla, į kurią galima nuskrieti lynu?
Vyručiai, čia vienas iš unikaliausių botanikos sodų žemėje.
Čia auga 47-ios rūšys augalų, randamų tik Korsikoje.
Tiesiog pažvelkite į gėles. Į paukščius.
O Dieve. Vyručiai, pažiūrėkit į šitą.
Kalbi apie tą rudą paukščiuką,
atrodantį kaip visi kiti paukščiai, kuriuos esu matęs?
Taip.
Man jis nenuobodus.
Visiškai.
Man jis tobulas.
Tu verki?
Ne.
Ne, aš tik…
grožiuosi paprastu šio padarėlio grožiu.
Na štai. Jis nuskrido.
Dingo amžiams.
Dabar jaučiuosi be galo nejaukiai.
Ką darom? Tiesiog einam namo? Ar grįžtam į Ameriką?
Gerai!
Buvo velniškai šaunu. Aš teisus, vyručiai?
Gerai. Ką veiksime toliau?
Kas toliau mūsų darbotvarkėje?
O Dieve, eime. Čia dar virš 100 000 kv. metrų.
Gerai, oficialiai pareiškiu, kad nesijaučiu saugiai.
KITAS PRISTATYMAS: „AROJO“ VANDENS VALYMAS
PROJEKTĄ PRISTATYS MOLĖ VELS
Ieškojau tavęs.
Norėjau parepetuoti su tavim kalbos dalį.
Esu tikra, kad, ką bepasakysi, viskas tiks.
Regis, susitvarkysi pati.
Gerai, dabar suprantu, kad kažkas ne taip,
nes tu visada labai bijai to, ką pasakysiu.
Kas nutiko?
Tikrai nori žinoti?
- Nemanau, kad turėtum tą daryti. - Ką?
Nepristatyk rytoj šito projekto.
Sugalvok, kaip išsisukti, susidėk daiktus ir grįžk namo.
Ten turim daugybę darbo. Los Andželui dar reikia mūsų pagalbos.
Bet tai žmonėms nepadeda.
Čia tik keista pardavimų prezentacija, skirta nežinia kam.
Kodėl kalbam apie apšvietimą ir tavo suknelės spalvą?
Klausyk, gal tokie dalykai tau neįprasti,
bet jei pamėgintum suvokti viziją…
Atleisk, apie kieno konkrečiai viziją kalbam?
Manai, kad tavo?
Ką tai turėtų reikšti?
Kai pirmą kartą įėjai į mano kabinetą,
pasakei man, kad iššvaistei 20 metų,
nes įsivėlei į vyro, buvusio šalia, gyvenimą.
Iš mano bokšto žvelgiant,
labai panašu, kad vėl nutiko tas pats.
Atsiprašau, kad pabandžiau surasti lašelį laimės su vyru.
Bet nesistebiu, kad mane smerki,
nes, ką bedaryčiau, tau niekas neįtinka.
Aš tau niekad nepatikau
ir visada tau būsiu problema.
Turėtume tiesiog liautis apsimetinėti, kad tai kada nors pasikeis.
Žinai ką? Gal tu ir teisi.
Aš teisi. Rytoj prezentacija praeis puikiai,
ir man nereikia tavo leidimo kažką daryti,
nes pinigai mano!
Tiesa. Tu visada būsi ta, kuri turi pinigų.
Taigi, galiausiai, kam rūpi mano nuomonė?
Eik ir pasimėgauk.
Tik pažiūrėkit į mūsų trijulę! Risnoja trys kaubojai.
Mes dar net nepajudėjom.
Jūs turbūt nesat joję ant arklio?
Kodėl taip manai?
Šiaip sau.
Ne, aš… Aš ne…
Žinai, kad užaugau ūkyje, ar ne?
Gan ilgai jodinėjau.
Mano šeimos kumelė buvo vienintelė, rodžiusi man prieraišumą.
Chuanita.
Mano aštuntą gimtadienį atšventėm kartu.
Tema buvo „Žūtbūt patekti į Brodvėjų“.
O Dieve.
Jei tai tiesa,
tada gal ir sugebėsi neatsilikti nuo šito kaubojaus.
Lenktyniaukim iki uolų ana ten. Pirmyn!
Kas per šūdas?
Petys išniro? Atrodo, kad išniro. Tiesiog įstatykit jį atgal.
- Kas nors duokit įsikąsti pagalį. - Pone, petys neišniro.
Kaulai nelūžo. Viskas bus gerai.
Gerai. Ačiū.
Gerai jautiesi, Artūrai?
Taip, ačiū. Tik…
Kai nukritau nuo arklio, pajutau, lyg prieš akis būtų prabėgęs visas gyvenimas.
Žinojau, kad nereikia čia skristi.
Šis gamtos grožis
tik pabrėžia ironiją dėl tamsos, kurią jaučiu viduje.
Artūrai, kas, po velnių, vyksta? Visą kelionę elgiesi keistai.
Dabar kalbi kaip paauglys gotas.
Taip, rimtai, liaukis kalbėti Bili Ailiš eilėmis,
tiesiog pasakyk, kas vyksta.
Aš įsimylėjau Molę, aišku?
Įsimylėjau Molę ir nežinau, ką daryti.
Kur išėjai? Ar viskas gerai?
Taip. Viskas gerai.
Viskas atrodo gerai, aš tik… Turiu parepetuoti kalbą.
Todėl taip ir elgiuosi.
Todėl ir išsiskyriau su Čelse.
Vis lyginau ją su Mole, o tai nesąžininga jos atžvilgiu.
O varge. Užjaučiu, Artūrai.
Taip, panašu, kad tau nelengva.
Tiesiog gėda, suprantat?
Ji su kažkokiu nerealiai išvaizdžiu milijardieriumi prancūzu,
kuriam priklauso daugybė kazino.
O aš didžiąją gyvenimo dalį naudojuosi nuolaidų kuponais.
Jų galiojimo laikas neribotas.
Ne taip ir gėda.
Tarp jūsų tikrai užsimezgęs kažkoks senukų ryšys.
- Aš pastebėjau. - Taip, aš irgi.
Jei atvirai, negaliu patikėti, kad tą sakau,
bet manau, kad Žanas-Pjeras - nebūtinai tinkamiausias vyras Molei.
Manau, jis jai daro blogą įtaką.
Sakot, kad, jūsų manymu, vis dar turiu progą?
Dėl to nežinau, bet manau, kad toks vyrukas kaip tu,
padorus, geros širdies ir rimtas,
tikrai galėtų tikti Molei.
Gerai, tai labai miela.
Vėliau paprašysiu išvardinti mano gerus bruožus.
Labai gera apie tai kalbėti.
Ko gero, mano katei atsibodo šito klausytis.
Jei galiu patarti kaip vyrukas, kuris tik dabar gyvena kaip nori,
negali slėpti tokių dalykų.
Turi leisti savo širdžiai dainuoti.
Taip. Ir jei aš galiu patarti
kaip žmogus, drąsiai gyvenęs kaip nori dar prieš tai, kai tai tapo madinga,
tik taip pasijusi geriau.
Ačiū, bičiuliai. Geras patarimas.
Nėra už ką.
O dabar galim grįžti
ir pakalbėti apie visą tą „gimtadienio su kumele“ reikalą?
Gerai jau. Bet nepasakosiu tos dalies, kai teko ją nušauti į galvą.
O Viešpatie brangiausias.
Mums visiems reikia labai daug apsikabinimų.
Technologija, apie kurią kalbam, yra ne tik žingsnis į priekį.
Tai revoliucija, nepanaši į nieką, kas buvo iki šiol.
O dabar man garbė pristatyti nuostabią, dosnią
gražuolę, ponią Molę Vels.
Ačiū.
Labai ačiū.
Ne šiaip sau didžiąją prezentacijos dalį patikėjom pristatyti jam.
Viskas, kas ištarta su tuo akcentu, skamba gerai, aš teisi?
Bet norėtume pakviesti labai ypatingą, netikėtą svečią
prisijungti prie demonstracijos.
Reperis, aktorius, multimedijos superžvaigždė -
GeiTa! Visi pasitikite GeiTa!
Ką? Gerai!
Kaip sekasi, Korsika?
Gal galit paploti mano mergytei Molei?
Ačiū.
Žinau, kad vėliau sudainuosi mums dainą.
Geri vandenį, paruošei gerklę dainavimui?
Šiaip jau, stiklinės vandens neatsisakyčiau.
Tau pasisekė.
„Arojo“ tuoj mums pristatys
dvi stiklines šviežio, švaraus, gardaus vandens.
Ir pagamins jį iš štai šito.
Įpilti, bičiuliai?
- Pirmyn! - Tikrai? Gerai.
„Arojo“ pasidarbuoja per kelias sekundes!
Jis suderina šiluminį džiovinimo procesą su atvirkštiniu osmoso valymu.
Negana to, tuo pačiu metu gamina elektrą.
Gerai. Pasirengę pamatyti, kaip šis daiktas veikia?
- Aš pasirengęs. - Pradedam.
Gerai. Prašyčiau pabūgnyti.
Gerai. Kažkas čia ne taip.
Bičiuliai, įjungėt aparatą, ar ne?
Tikrai? Ir jis veikia? Tikrai?
Man sako, kad spalva - ne bėda.
- Vanduo švarus ir visiškai saugus. - Švarus?
Taigi, prašom. Į sveikatą.
- Kas čia? - Prašau, tiesiog išgerk.
- Į šitą daiktą sukišom tris milijardus. - Nenoriu.
Sumokėsiu dvigubai daugiau nei tau pasiūlė.
Nė už ką negersiu. Nemanau, kad ir jūs turėtumėt gerti.
Gerai. Puiku.
Išgersiu pirma, solo stiliumi.
Štai taip. Susiversiu į gerklę.
Tuoj pradėsiu gerti.
Po minutėlės.
Gersiu aš.
Per burną.
O Dieve, nemanau, kad galiu žiūrėti.
Pussesere Mole, baik! Tas mėšlas velniškai drumzlinas!
Tai…
yra… neblogai.
Tarsi gertum tiesiai iš upės.
Aš taip džiaugiuosi, kad liko dar daugiau nei pusė stiklinės.
O Dieve!
Ir baigta!
Saugokis, „Evian“.
Man reikia eiti.
Šūdas!
Šiandien „Sidabrinio mėnulio“ filantropų konferencijoje įvyko katastrofa.
„AROJO“ VANDENS APARATAS SUGEDO
Trečia turtingiausia šalies moteris Molė Vels
ant scenos gėrė aiškiai nešvarų vandenį
iš filtravimo aparato,
į kurio sukūrimą ji investavo milijardus dolerių.
Kokia nesėkmė Molei Vels ir visiems tiems milijardieriams filantropams.
- Ji scenoje gėrė žmonių atliekas! - Taip!
DŽONAS NOVAKAS MAČIAU, KAS NUTIKO.
TU SVEIKA? PASKAMBINK, PRAŠAU.
Blogai. Labai blogai.
Kaip jautiesi?
Ne kažką.
Kas ten nutiko?
Nežinau. Aparatas dabar tikrinamas.
Aiškiai kažkas nesuveikė taip, kaip tikėjomės.
Ką tu sakai.
Ką dabar darysim? Pasirodėm idiotais.
Mudu turim išvykti.
Išvykti? Kur?
Šveicarijoje turiu vasarnamį. Labai atokioje vietoje.
O kaip mūsų pažadai?
Tie žmonės niekur nedings ir po poros metų.
Turi geresnių minčių?
Kas nors matėt Molę?
Ne, ir pradedu nerimauti. Visur jos ieškojau,
bet ji neatsako į mano žinutes.
Aš irgi negalėjau jos niekur rasti, bet man į kambarį atnešė raštelį.
„Brangus „Vels fonde“,
nuo tos dienos, kai įžengiau pro jūsų duris,
aš tik apsunkinau jūsų gyvenimus.
Todėl nusprendžiau visiškai pasitraukti iš fondo.
Visada turėsite mano finansinę paramą, kad tęstumėt nuostabų ir prasmingą darbą.
Man garbė, kad ant durų kabo mano pavardė.
Molė.“
Ji išėjo?
Panašu į tai.
Po galais, puske.
Tai ką dabar darysim?
Manau, reiktų susikrauti daiktus ir keliauti namo.
Kaip ji ir sakė, turim grįžti prie darbo. Turim jo iki kaklo, ar ne?
Tikiuosi, patogiai įsitaisėte, ponia Vels.
Maždaug po 15-os minučių išskrisime iš Korsikos.
Ponia Vels, gal ko nors atnešti prieš pakylant?
Išgerčiau imbierinio alaus, ačiū.
Skrandis vis dar streikuoja.
Ačiū.
Sofija?
Beje, aš tau jo neatkimšiu.
Kur Žanas-Pjeras?
Aš su juo išsiskyriau.
Jis buvo ne visai toks, kokiu jį laikiau.
Ką tu čia veiki?
Aš čia, nes turiu raktų pakabuką, kurį laimėjau „Dave & Busters“ restorane,
nes privertei mus ten nueiti po apdovanojimų.
Aš čia, nes nuėjusi į tavo spa, pradėjau naudoti mineralinį kremą nuo saulės.
Aš, Ronda ir Einslė - visos dabar jį naudojam.
Aš čia dėl to vakaro, kai nuėjom į „Lucy's“ barą, kai pradėjai dirbti.
Klausyk, dirbu fonde septynerius metus,
bet tai buvo pirmas vakaras, kai artimiau susipažinau su mūsų komanda -
tavo dėka.
Geras buvo vakaras.
Žinai, kaip stipriai noriu tavęs nekęsti, Mole?
Bet negaliu. Tu man patinki, ir mums tavęs reikia.
Tu mus subūrei ir pavertei geresniais.
Gal ir daugiau išmanau apie šio pasaulio problemas už tave,
bet tu pažįsti žmones.
Ačiū už tokius žodžius.
Neįsivaizduoji, kiek daug man jie reiškia.
Nepriimu tavo atsistatydinimo. Mums reikia, kad grįžtum.
Negaliu dirbti be tavęs.
- Turbūt apsiverksiu. - Nereikia.
Nes jei tu apsiverksi, ir aš apsiverksiu, o mes to nenorim.
Sapnavau, kaip mes kartu verkiame,
tai išties nuostabu.
Manau, jei tik pabandytume…
- Ne, mes to nedarysim. - Gerai.
Bet džiaugiuosi, kad pasikalbėjome.
Taip.
Tu tuo tikra?
Noriu pasakyt, niekad neturėsiu tavojo moralinio kompaso.
Bėda ne tavyje, Mole.
Bėda slypi piniguose. Pažvelk į šitą mėšlą.
Tai verčia žmones kraustytis iš proto.
Priverčia laikyti save genijais, galinčiais aiškinti kitiems, kaip gyventi.
Neprivalai tokia būti.
- Bet kaip sugrįžti atgal? - Nežinau.
Šią padėtį ištaisyti nelengva.
Apie ką galvoji?
O jei pakeistume istoriją?
Vadiname jas „intuityviomis pastogėmis“.
Jos reaguoja į orą.
Žiemą apsišildo, vasarą atsivėsina.
Tarsi gyventumėt programėlėje.
Sveiki. Atleiskit, kad pavėlavau. Mane užlaikė.
Sveiki.
Paplokime Molei Vels.
Ačiū.
Labas.
Šiek tiek nustebom, pamatę jus po vakarykščio…
Žiauraus vakarykščio susimovimo. Vadinkime daiktus tikraisiais vardais.
Nieko tokio. Man viskas gerai.
Jei jūs nieko prieš, norėčiau pakalbėti apie visa kita,
kas vyksta čia šį savaitgalį?
- Žinoma. Žodis jums. - Ačiū.
Daug girdėjome
apie stebuklingus vandens aparatus ir namus-robotus,
bet tai - ne sprendimai.
Jie tik blaško dėmesį.
Pažiūrėkit, kas dabar sėdi scenoje.
Aš ir dar du milijardieriai.
Geriau pagalvojus,
mes turbūt esame paskutiniai, kuriems reiktų kalbėti apie pasaulio keitimą.
Turiu galvoje, kodėl norėtume keisti sistemą, kurioje gyvenam kaip karaliai?
Todėl rengiame šias kvailas konferencijas,
kuriose tik kalbamės vieni su kitais.
Jei sustotume ir paklausytume tų,
kurie nepriklauso mūsų burbului,
jie mums pasakytų, kad problema slypi mumyse.
Milijardierių neturėtų būti.
Manęs neturėtų būti.
Esu dėkinga, kad susipažinau su keliais žmonėmis,
kurie jau kurį laiką man tai kartoja.
Ir…
Manau, kad pagaliau juos išgirdau.
Todėl, pradedant nuo šiandien,
išdalinsiu visus savo pinigus.
Visus 120 milijardų.
Pamenat, kai turėjau 87 milijardus? Suma išaugo.
Dabar, kol su jumis kalbu, turbūt uždirbau apie 20 milijonų?
Žiauru, tiesa?
Žinau, kad neabejotinai susimausiu.
Bet pažadu pasistengti sumažinti savo turtą iki nulio
ir padėti kiek įmanoma daugiau žmonių.
Metu iššūkį kitiems absurdiškai turtingiems žmonėms, kurie tai žiūri,
padaryti tą patį.
Antraip tai - ne filantropija,
tai tik… sumauta savireklama.
Ačiū.
Taip, puske! Pasakyk jiems!
DŽONAS NOVAKAS - EIK TU SAU! TU KUPINA STAIGMENŲ.
TURIU TAVE PAMATYTI. KADA GALIM SUSITIKTI?
Ir metu iššūkį kitiems absurdiškai turtingiems žmonėms…
MOLĖ VELS PASIŽADA ATIDUOTI VISĄ SAVO TURTĄ
…kurie tai žiūri, padaryti tą patį.
Antraip tai - ne filantropija,
- tik sumauta savireklama. - Tik sumauta savireklama.
Pažiūrėk į to tipo veidą.
Po paraliais. Žinai, ką tu ką tik padarei?
Lyg ir. Regis, man ten trumpam aptemo sąmonė.
Gerai.
- Nežinau. Ar tai beprotybė? - Taip.
Tikrai galim tą padaryti?
Neįsivaizduoju. Žinau tik, kad esi žiauriai kieta.
Paplokim šiai karalienei. Ji grįžo!
Ačiū.
Dabar paklausyk, puske, kai galiausiai nebeturėsi nė cento,
galėsi pagyventi pas mane.
Ačiū, Hovardai.
Gerai, bet tik tarp pačių artimiausių,
šiek tiek pinigų juk pasiliksi, ar ne?
20 ar 10 milijardų?
Manau, visa esmė - išdalinti visus pinigus,
ne dalį jų.
Gerai, tada vieną milijardą?
Tau tų pinigų neprireiks, nes girdėjau,
kad esi nuostabus aktorius, kurio laukia šviesi ateitis.
Ir daugiau nepražiopsosiu nė vieno spektaklio.
Pažadu.
Nebent tai bus miuziklas.
O Dieve, niekad neversčiau tavęs taip kankintis.
Ačiū.
Paprašiau Einslės jį padaryti, kad matytume savo naująją misiją.
- Sumažinsim iki nulio. Visi pasirengę? - Taip.
Taip!
Didelis ačiū, bičiuliai. Iš visos širdies.
Kol kas dar visų pinigų neišdalinau.
Todėl šįvakar vaišinu.
Gerkim tą uogų gėrimą ir sujaukim Korsiką.
- Prisigerkim. - Į sveikatą.
Taip.
Gal atidarykim šampaną?
Blogiau už tą skystį, kurį gėriau ant scenos.
Taip. Skonis greit pasikeičia.
Kada nors svarstei vaidinti animaciniame filme?
Negaliu tiesiog pradėti vaidinti filmuose.
Su tokiu požiūriu - ne.
O jeigu šitaip?
Vaidini juokingą mažą moliuską vandenyne, bet negali pagaminti perlo,
todėl galvoji: „Ar su manim kažkas negerai?“
Bet viskas gerai. Tau nereikia perlo, kad būtum gražus.
Gerai, bičiuli, o jei kurį laiką pailsėtume nuo „mirto“?
Šaunuolis.
- Atsiprašau, bičiuliai. - Taip.
- Labas. - Labas.
Kaip laikaisi?
Kaip suprasti? Ar kas nutiko?
Tai, ką pasakei ant scenos, buvo neįtikėtina.
Nesu matęs, kad kas nors taip pasielgtų.
Ačiū.
Iš dalies šiek tiek bijau,
nes tikrai nenoriu kraustytis pas Hovardą.
Taip.
Bet iš dalies džiaugiuosi.
Taip, matau.
Turiu galvoje, tavo gyvenimas visiškai pasikeis.
Manau, gal tai ir gerai.
Labai ilgai gyvenau ekstremalų gyvenimą,
gal atėjo laikas pagyventi ramiau ir normaliau.
Manau, galėtų būti visai miela.
Taip.
tiesą sakant, norėjau su tavim apie šį tą pakalbėti.
Apie ką?
O Dieve.
Vakar prikrėtėm kvailysčių, ar ne?
Taip.
Taip. Tikrai prikrėtėm.
Išvertė Sandra Siaurodinė