NETFLIX UVÁDÍ
Párty skončila.
Zachránil jsi mě.
Můj hrdino.
Miluju tě.
LÁSKA.PL NEMÁTE ŽÁDNÁ SPOJENÍ
SERŽANT WALDEMAR
- Haló? - Proč to nezvedáš, když ti volám?
Neslyšel jsem to. Co se děje?
Cestou do práce vezmi dva párky v rohlíku.
- A něco k pití. - Dobře.
Jeden s hořčicí a kečupem a druhej s majonézou.
Dobře. Ještě něco?
To je všechno.
Tak já tam budu…
MÁTE PRÁVO NEVYPOVÍDAT… NAVŽDY
POLDA MANIAK
POTRAVINY
Dobré ráno.
Dva pomerančové džusy
a dva párky v rohlíku. Jeden s kečupem a hořčicí
a druhej s majonézovým dresinkem.
Zabalím si to sám.
Kolik to bude?
Dvacet zlotých.
Co tu kurva děláš?
Ven!
Tumáte tu dvacku.
Ještě něco.
Od srpna 1997
tu máme v platnosti zákon o ochraně zvířat.
Jestli vás ještě jednou uvidím kopat do toho psa,
odvezu vás na stanici.
Rozumíte? Uvidíme, jak budete odvážnej pak.
Vypadni.
POLICIE
Nazdar.
- Ahoj. - Nesu ti pomerančový džus.
Pomerančový džus nepiju.
Aha.
Dobrej den.
- Nesu vám to jídlo… - Pojď s tím dovnitř.
Jeden s hořčicí a kečupem.
S majonézou.
Dvakrát pomerančovej džus.
Je to dnešní?
Připravil to dneska.
Co se tu dělo?
Stalo se v noci něco?
Kdo je v celách?
Seržante, můžete mi něco říct?
Jo, včera sem přijela holka.
To, co je v cele.
Celá špinavá, od krve,
podle výrazu úplně v prdeli.
Vykládala nějaký sračky o meteorech nebo meteoritech.
A že její kámoši jsou mrtví,
že je povraždili nějací tlusťoši.
A ona na oplátku pozabíjela ty tlusťochy.
Jednoho údajně mačetou a toho druhýho přejela autem.
„Údajně“, protože ti tlustoprdi jsou tu zavření taky.
My jsme do tý chaty jeli.
A nějakej tlusťoch tam fakt byl,
tak jsme ho zabásli.
Ani ne za hodinu
Mariusz a jeho brácha přivedli toho druhýho tlusťocha,
protože ho potkali cestou.
A taky tu máme pár mrtvol.
Včetně policajta z blízký samosprávy.
Totální sračka, fakt to nechápu.
Ty tomu rozumíš?
Ty vole.
Jo, ty vole.
Nezavoláme na vojvodské ústředí?
Co když už jsem volal?
Volal jste na ústředí?
Na metropolitní policii. Máš se mnou kurva problém?
Ne, jen se ptám. Dobře, že jste zavolal na metropolitní.
Co říkali?
Pošlou z Varšavy zvláštní jednotky.
Zvláštní jednotky?
Jo, zvláštní jednotky. Nevíš, co to je?
Vím, co jsou zvláštní…
- Kdy dorazí? - Nevím.
V noci nebo ráno.
Nějakej arcibiskup slaví narozeniny. Budou tam ministři
a ti potřebujou, aby je zvláštní jednotky chránily.
SÍLA JE JEHO DRUHÉ JMÉNO
Potřebuješ ještě něco?
Vy jste s Wanessou ty tlusťochy pozatýkali?
- Jo. - Jsou strašně velcí.
Po pár ranách obuškem a ťafce paralyzérem každej poslouchá jako hodinky.
Ahoj.
Chceš se napít?
Je to voda.
Jsem Adam.
Dělám tu strážníka.
Jo.
Zosia.
Jo, slyšel jsem.
Díky.
Kdybys něco potřebovala, tak mě zavolej, jo?
Pak to zamkni. Vstávej.
Vstávej.
Otoč se. Ruce.
Co se děje?
Jedeme na místo činu.
Pojď.
Zamkni to.
Poslouchej.
Dej mi její výslechové poznámky.
A čepici.
Zprávu pošli do Varšavy, až ji dokončíš.
Mám jet s tebou? Třeba budu užitečná.
Ne. Dopiš zprávu a jeď domů.
Jdeme.
BŮH, HRDOST, DOMOVINA
No, dovnitř. Prosím.
Běž dovnitř. Co jsem řekl?
Dovnitř.
Prosím.
Projdeme to tu a ty mi povíš, co se tu přesně stalo.
Hezky od začátku.
Kdo šel první a kdo poslední?
Jak jste se dostali ven? Sáhli jste na něco nebo vzali?
A kdy jste šli dolů do sklepa?
Tak začni.
Paní Iza,
naše průvodkyně, šla první.
„Paní Iza šla první.“
Dobře. Odkud se vzala ta mačeta?
A nůž, kterým bodli tvýho kamaráda?
Jak se jmenoval… Jurek? Julek.
No?
Panebože. Otoč se.
Otoč se!
Sednout. Sedni si.
Já se…
Hned se vrátím.
Do prdele.
Kurva.
Haló?
Zosio, do prdele!
- Díky. - Není zač.
Divný, že se ještě nevrátili.
Že jo?
Zavolej Waldekovi.
Hlasová schránka…
Je nedostupný.
Nebo tam není signál.
Zkusím vysílačku.
Seržante Waldeku, tady Adam Adamiec.
Ozvěte se. Přepínám.
Seržante Waldeku, ozvěte se. Tady Adam.
Přepínám.
Seržante, je vše v pořádku? Přepínám.
Neozývá se.
Fajn, tak tam můžeš zajet.
Sám bych tam nejezdil.
Ještě jsem nedopsala tu zprávu.
Tak já na tebe počkám.
Ty vole.
Wanesso, proč se rozčiluješ?
Existujou bezpečnostní pravidla, ne?
Existuje článek o zdraví a bezpečnostních regulacích…
Hni sebou.
Mám zapnout sirény? Zapínám je.
Dneska…
ti to moc sluší.
Jen tak říkám.
Sviť mi.
Seržante?
Waldeku.
Waldeku?
Co?
Ježíšmarjá.
To ne…
Vrátíme se na stanici. Jdeme.
Nech mě!
Wanesso.
Vzpomínáš, co říkal Waldek?
Jedou sem zvláštní jednotky.
Vrátíme se, počkáme na ně a přijedeme s nimi.
- Pojď. - Ty seš takovej posera!
Posera?
Přijedou až v noci nebo zítra ráno.
Víš, co se do rána stane? Umře ještě víc lidí.
Seber se, jsme policajti.
Nemůžem čekat schovaní na posily,
když tu pobíhá vražedná mrcha.
Musíme ji chytit!
Ale proč? Za co?
Do prdele, pouta tu jsou a ona ne. Seržant je mrtvej.
Adame, použij sakra mozek!
Je to naše práce.
Naše povinnost. Pamatuješ na přísahu?
„Chránit občany i za cenu vlastního života.“
Přísaha nám tu nepomůže, když je Waldek vejpůl.
Nemůžeš si dělat, co chceš, nejsme v Miami Vice. Jdem.
- Počkáme na ně a vrátíme… - Nesahej na mě!
Promiň.
Ale je tma a jsme tu sami.
Tohle nezvládneme.
Nejsme sami.
Je tu domobrana.
V kartách vidím…
To nebudou jenom nohy, to bude něco mnohem horšího.
Klidně to může být i nádor na mozku.
Ježíši, to bych měl jít k doktorovi.
Ne, k doktorovi určitě nemusíš.
Víš co, Jarosławe,
běž na moji stránku www.psychicpablo.pl,
mám tam speciální mastičky, co vyrábím z bylinek, ze ženšenu…
Zvedneš to?
…z bambusových lístků, ty jsou do mastiček nejlepší.
Aha. Tak to vám mockrát děkuju.
Ještě jsem se chtěl zeptat, občas mě pobolívají chodidla.
Podle karet to může být i páteří.
Haló?
Dobře.
Jdeme do akce.
Lidi dřív bývali lidštější.
V analogových dobách.
A teď?
Kvůli veškeré té technologii jsme strašně osamělí.
Kurva osamělí!
A frustrovaný.
Lidi jsou furt jenom na netu, na mobilech, na počítačích,
komentujou ostatní.
Tohle je teď nejoblíbenější sport.
Hejtovat lidi na netu!
Do prdele.
Žádný hodnoty, žádný city, žádná laskavost, nic.
Kdysi dávno existovalo jedno slovo. Respekt. A teď?
Jdem si navzájem po krku.
Po krku! Ve zprávách, na sítích… Do prdele.
Do prdele.
A když nepřidáš smajlíka, někdo se do prdele urazí,
protože nepochopí vtip nebo jak to sakra myslíš.
Tohle je zvrácený.
Svět je nemocnej.
Ale já ho vyléčím.
Proto jsem založil tábor.
Protože s tímhle nesouhlasím.
Adrenalin!
Jo. To je pravda.
Pravda pravdoucí.
Co to je? Nedělají ti tam děcka neplechu?
Jak asi? Tábor je prázdnej.
Jsou na výletě.
Asi vypadly pojistky.
Mimochodem ta maskáčovina…
Hned jsem zpátky.
Pospěš si.
Do prdele.
Roberte?
Do prdele.
To mě poser.
Kurva!
Do prdele.
Jsme tady.
Běžela tudy. Támhle.
Tam je ten offline tábor.
Jak víš, že běžela rovně a nezabočila doleva nebo doprava?
- Nekecej do toho. - Půjdeme po stopách.
Víme, co děláme.
Jdeme.
Odvaha, bratrství, zodpovědnost.
- To jsme kurva my. - Hashtag chránci.
To nedává smysl.
Pohyb! To je rozkaz.
Wanesso, běžet do lesa za vrahem je sebevražda.
Vybral sis špatný povolání?
Očividně ano a lituju toho!
Co jsem si sakra myslel?
Na tohle jsme měli mít třikrát, pětkrát, desetkrát tolik lidí.
A helikoptéru!
Zavři hubu!
A světlomet!
Ticho, kurva!
Běžela tudy. Past na medvědy.
Posviť mi.
Až se do toho naše uprchlice chytí, už se z toho nedostane.
Ale jak víme, že se bude vracet tudy?
Pokud se ztratí, vrátí se tudy.
A tady potká nás, nebo past.
Vlci často sledují lovce, obklíčí ho
a pak jsou po jeho stopách.
Lovec si myslí, že sleduje vlka, ale vlk sleduje jeho.
A pak se ty pasti…
skvěle hodí.
Jo, ale ona není vlk.
Co ty víš o práci v terénu, lovu a stopování? Nic.
Nastraž past. Dvacet metrů na východ.
Adame?
Když nemáš říct co chytrýho, tak zavři hubu.
Seš hrozně otravnej.
Třináct, 14, 15, 16, 17, 18, 19.
Dvacet.
Chlapi.
Mariuszi?
Sławku?
Sławku.
Ježíši, Sławku.
Do prdele.
- Sedni si. - Co?
Dej ho na zem!
- Sednout! - Co?
- Sedni si - Kurva!
Musíme mu obvázat rány.
Podrž to. Tak.
Ježíši, ne!
Ne…
To stačí. Vracíme se, slyšíš?
Zavolám sanitku.
Nejsme teď blíž k táboru?
- Co? Já nevím. - Možná jsme blíž.
- Sławku! - Haló?
Tady strážník Adamiec z Baranowa.
Máme tu kolegu s useknutýma rukama…
U tábora Adrenalin.
Ano, u tábora.
U tábora jménem Adrenalin.
Ano, díky.
- Dobře, sanitka už jede. - Rychle, zvedni ho.
- Pomoz mu. - Tak jdeme.
- Pomoz mu. - Tady, honem.
Kurva.
- Kde je Mariusz? Kde je? - Tady jsem.
Vezmi je, možná půjdou přišít.
Tam to je.
Vydrž, brácho. Brzo budeš v nemocnici.
Haló?
No kurva.
To ne!
Co teď?
Co budeme dělat?
Ticho! Přemýšlím.
Přemýšlíš? Můj brácha umírá!
Já vím, sakra!
Měla by tam být lékárnička. S červeným křížem.
Drž hubu!
Jsem tu jediná, kdo ví, co dělá.
Tak udělej něco s mým bráchou!
- Vydrž, brácho! - Drž hubu.
Mluvím s bráchou!
- Co to bylo? - Honem zpátky do chaty!
Do chaty! Otevři dveře!
Kurva!
Tam! Položte ho tam!
Tady.
Opatrně.
Tady.
Vydrž, brácho, to dáš. Slibuju ti to. Jenom vydrž.
Honem! Něco pod hlavu!
Položíme ho.
Jo.
Adame.
Opatrně.
Co to bylo? Co jsi viděl?
Adame!
Byla to ona. Ta holka, Zosia.
Ale vypadala jako…
Jako…
Jako co?
Jako ti tlusťoši v cele.
A…
A co?
Já nevím.
Počkej.
Janeczko?
Wanesso!
Co tady děláš?
Adame…
Poslouchejte. Byla jsem s Oliwierem.
Najednou se zhaslo a on to šel zkontrolovat.
A já slyšela takový…
Nevím, co to sakra bylo.
Dostala jsem strach a nevěděla, co dělat.
Vlezla jsem do skříně a schovávám se tu už hodinu.
Ahoj, Mariuszi.
Ahoj, Janeczko.
Slawku?
Nedýchá.
Sławku?
Sławku.
- Vezmu ho domů. - Jak to myslíš, domů?
- V sanitce. - Ani náhodou.
Ven nikdo nepůjde. Počkáme na záchranu.
Jakou záchranu?
Mají přijet zvláštní jednotky z Varšavy.
Napadlo mě zavolat policii.
Ale vy jste policie, tak koho máme zavolat?
Specialisti přijedou v noci nebo ráno.
- Čekání nedává smysl. - Nic ho nedává!
- Vracím se. Adame, pomoz mi. - To nejde!
Musíme dokončit, co jsme začali.
Dokončit co? Můj brácha je mrtvý!
A čí je to vina? Nechceš ji zabít?
Jsme ozbrojení a vyškolení.
- Máme výhodu. - Zatím jsme ji neměli.
Jakou výhodu?
Zabarikádujeme se tu a počkáme do rána.
- Ty jsi mi policajt. - Zodpovědný…
Jsi srab, a ne zodpovědný.
Jdu pryč.
- Mariuszi, ne! - Nikam nejdeš.
- Neříkej mi, co mám dělat! - Jsem policajtka. Nech toho.
Jste sračky, oba dva.
Lidi, nehádejte, se, jo?
Nebo si hledět svýho?
Nebo poslouchat nejvyššího důstojníka?
Vždyť seš jen vyšší strážnice.
Musíme být všichni zajedno.
V krizi musíme držet spolu.
- Povznést se nad rozdíly, jasné? - Přesně tak.
- Nějaká chytrá kurva. - Hej!
Neříkej mi chytrá!
- Nazývám věci pravými jmény. - Já nejsem věc.
Jsem kurva, ale svobodná.
A co seš zač ty?
Polskej vlastenec
s hákovým křížem na mikině.
- Blbec. - Možná blbec.
Ale aspoň nemám HIV!
Já nemám HIV.
Ale máš malý péro.
- Cos to řekla? - Slyšels.
Nechte toho, oba dva!
Ne!
Ne! No tak!
Lidi!
Co to děláte?
Musíme držet spolu, abychom přežili!
V tom má Janeczka pravdu.
Když se rozdělíme, když budem každý zvlášť,
když půjde jeden doleva a druhý doprava,
ty si vezmeš sanitku, ty něco jinýho, tak…
všichni umřeme.
- Buďte trochu… - Chovej se.
Empatičtí. Tak.
Empatičtí.
Dobře, promiň.
Já taky. Zas tak malýho ho nemáš.
Promiň.
Já se taky omlouvám.
A…
od teď zůstaneme spolu, ano?
Tady jsme my. Tady je sanitka. Tady je velký strom a tady stany.
Tohle je plán.
Zaujmeme strategické pozice.
Já půjdu do jídelny. Adam zabere střechu sanitky.
Mariuszi, běž do stanu. Budeme potichu a budeme čekat.
Ze všech těch míst je dobrý výhled.
Počkáme a uprostřed bude návnada.
Typická policejní provokace.
A až se ta svině objeví,
návnada se skryje a my spustíme křížovou palbu.
A tím se případ uzavře.
Jo, ty by ses radši schoval a počkal na záchranu.
- A když mrcha nepřijde? - Přijde.
Jak to víš?
Cítím to. Poldové mají šestý smysl.
Věřte mi, vyjde to.
Takže já budu tady a Adam tady.
Ty tady.
Křížová palba.
Ale kdo bude návnada?
Ne.
Ne, to je vyloučené.
Jen přes mou mrtvolu.
Sorry, to jsem já.
Janeczko.
Kam jdeš?
Nevidím Mariusze.
Zůstaň, kde jsi.
Sklapni! Vrať se na svou pozici.
Wanesso!
Mariuszi!
Wanesso!
- Co to děláš? - Nech toho!
- Nestřílej naslepo! - Jdeme za ní!
- Pusť mě! Co to děláš? Dobytku! - To je ono!
Neříkal jsem kurva, ať se zabarikádujem a počkáme?
Nikdo mě nikdy neposlechne.
Proč? „Adam je sračka, neví ani hovno.“
„Šestej smysl? Policejní provokace?“
A máš po provokaci!
Janeczka a Mariusz, do prdele!
Mariusz je taky mrtvej?
Kdyby nebyl, tak by nám nějak pomoh.
Zareagoval by, začal by střílet.
Ty máš jenom silný kecy.
Máš horkou hlavu. Seš kobra v sukni.
Mesiáška polské policie. Kam nás to zavedlo?
- Do prdele! - Přestaň na mě řvát!
Všichni jsou mrtví, nechápeš to? A my jsme na řadě!
Omlouvám se.
Fajn. Taky se omlouvám.
Já bych rád ještě chvíli žil.
A chci, abys žila i ty.
Jasné?
Jasné.
Takhle to nejde.
Musíme být rozumnější, jasný?
Omlouvám se.
Ahoj.
Co se to se mnou děje?
Jak je možný, že mluvím tímhle jazykem?
Všechno ti vysvětlím.
Tady strážník Kowalczyková, přepínám.
Slyšíte mě?
Ozvěte se, prosím, do prdele!
Seržant Waldek je mrtvý, všichni jsou!
Slyší mě kurva někdo?
Byl to úlomek Měsíce,
který kdysi spadl z nebe.
Element jeho zla se vylil ze skály
a vstoupil do mě.
A teď je také v tobě.
Tak to víceméně bylo.
A teď jsme padouši.
Jsme stvůry.
Zabíjíme lidi.
Páni.
A proč zabíjíme?
Protože jsme stvůry.
To není zrovna
složitá motivace.
Taková je naše povaha.
Instinkt.
S každou další minutou to budeš lépe vnímat i chápat.
A pak znovu objevíš své já.
Je to bezva, uvidíš.
A zlo je navíc jen subjektivní pojem.
Lidé jsou zlí.
Mají to v sobě zakořeněné.
Jejich druh měl být už dávno vyhlazen.
A my
to napravíme a pozabíjíme je.
Protože oba lidi nenávidíme.
Ale…
nemůžou být všichni zlí.
Svět je i dobré místo.
Svět?
Kdy k tobě byl svět dobrý?
Ke mně dobrý nebyl.
Jsi v pořádku?
Myslím, že jo.
A teď…
mám i sílu jako ty?
Mám nějaké zvláštní schopnosti?
Takže…
co teď?
Co teď? Vyrazíme zabíjet.
Ale…
jen tak někoho?
Nemůžeme…
si někoho vybrat?
Jestli chceš zabít někoho konkrétního, tak fajn.
Jaké to bylo?
Parádní!
Nejdřív mě zahlídnul,
pak se otočil.
A já už byl pryč.
Nikdy se nedozví, jestli si to jen nepředstavoval.
Přesně jak jsi chtěl, že?
Takže se ti to líbí?
Jo.
Vidíš?
Říkala jsem ti,
že s každou další minutou to ucítíš víc a víc.
Instinkt.
Jo, je to super, že jsme teď padouši
a děláme, co děláme.
A že nejdřív můžem vybudovat napětí.
A trochu je postrašit.
To můžeme.
Dokonce mě napadlo
třeba nějak strašidelně zařvat,
ale nakonec se mi to nepovedlo.
Takhle?
Přesně.
Zkus to víc ze břicha.
To se naučíš.
Fajn, pojďme tu svini zabít.
Zaslouží si to.
Co provedl?
Je to špatný člověk.
Je to prvotřídní a totální kokot.
Měli bysme mu urvat hlavu nebo tak něco.
Jak ho chceš zabít?
Asi nožem.
Klasika.
To je taky super.
Tak jo. Vypneme mu elektřinu.
Ticho! Pšt!
Počkej.
Skříň.
Až se podívá do skříně,
tak po něm skočíme!
A když se tam nepodívá?
Ale podívá. Vždycky se tam podívají.
Musíme jenom…
Tam!
Do prdele.
Jakey, ty uštěkaná svině, drž hubu!
Tak jaký byl můj…
křest ohněm?
Jsi úžasná.
Ty taky.
Můžu se na něco zeptat?
Jasně.
Proč já?
Protože…
jen co jsem tě
poprvé
uviděla,
dostala jsem pocit,
že my dva…
jsme v podstatě stejní.
A později se ukázalo,
že je to pravda.
Měla jsem pocit, že ve tvých očích vidím sebe.
Děkuju.
Za co?
No, hlavně za to…
že se díky tobě cítím, že mám na světě konečně místo.
Psisko jedno!
Zabij ho.
No tak…
Tak jo.
Co dál?
Osvobodíme tlusťochy, můžou se hodit.
Máme spoustu práce, musíme rozpoutat
apokalypsu.
Nejdřív takovou malou lokální, a pak, kdo ví?
Jdeme.
Hele, to je moje kancelář.
Pojď.
Hej, vstávejte.
Jste volní.
Proč nevstávají?
Já tu mrchu nesnáším.
Já se o ni postarám.
Adame, do prdele!
Adame!
Ne…
Zabij ji!
Ne!
Prosím!
Já to nedokážu.
Musíš ji okamžitě zabít!
Já nemůžu!
Tumáš suvenýr.
Když ji máš tak rád.
Nemám ji rád.
Takhle to není.
Tak jak to je?
Nijak.
Nijak?
Vy chlapi
jste všichni stejní.
Ale já…
tě miluju.
Nemiluješ.
Kdybys mě miloval, tak bys ji zabil.
To neříkej.
Víš co?
Jsi slaboch. Podvodník a lhář.
Zamysli se nad tím, jak se chováš.
O čem to mluvíš?
Co jsem provedl?
Překlad titulků: Petra Babuláková