ЗЛІТ
ВЕНЕЦІЯ
Перепрошую, каталог, будь ласка.
Синьйоре, ласкаво просимо у Венецію.
Дякую.
Приємно знову бути тут.
Як справи, командо?
Шампанське вже холоне, закругляймося.
Ні, дякую.
Скуштуй! Це, знаєш, делікатеси.
Ні, дякую.
-Яка атмосфера в залі? - Дев'ятнадцять мільйонів!
Багата.
Все як я люблю.
Дев'ятнадцять мільйонів у Лондоні.
Раз.
Два.
Продано!
Дякую.
А тепер — перейдімо до наступного лоту.
Лот 235 — картина Кехінде Вайлі «Прелюдія».
Хто дасть сім мільйонів?
Ти на позиції, в Лондоні?
Вітаю з Темзи.
Займаю позицію біля місця висадки.
Ти що, влаштувався в Uber Boats?
Зосередься, друже.
Раз.
Що ж. Покажемо їм, що таке справжнє мистецтво.
Продано за 11 мільйонів містерові Молсену у Венеції.
Клас. У хлопчика-техніка нова іграшка.
Ще один рекорд для Кехінде Вайлі,
чиї картини тепер на рівні з Герстом і Францом Марком.
Россе.
Поліція. Підрозділ охорони культурної спадщини.
Стефано, ви там?
Так, ми тут.
Місцева поліція на місці.
Якщо Сайрус спробує щось свиснути, буде йому сюрприз.
Пані та панове, радий представити вам Ен-Вісім!
Як ви знаєте, цей цифровий митець за всю свою кар'єру не показувався на люди.
Але сьогодні він тут, щоб продати на аукціоні свій NFT в єдиному екземплярі.
Он він, серед учасників.
Хоч би маску вдягнув.
Увесь такий: ось і я.
Що ж це буде, Сайрусе?
Вайлі важко перевозити, Ворголи вже трохи не в моді.
Принаймні ми знаємо, що він не вкраде NFT.
Красти нічого.
Що ж, а зараз маю честь представити «Цяцю-портрет» від Ен-Вісім!
Ця маска з 482 камер
сама створить NFT.
У стилістиці Вінсента ван Гога,
маска згенерує цифровий витвір мистецтва з 30-секундної відеотрансляції.
Таким чином, NFT зафіксує мить власного продажу,
де буде видно покупця.
Які ставки, панове?
Дванадцять мільйонів.
Що?
Шукай номер 1305, бігом.
Зареєстровано на Джона Бретбі.
Чорт. Він знає, що ми тут.
Ти так думаєш?
Джон Бретбі, британський художник 50-х, малював сцени з побуту.
І як саме це видає нас?
Я живу в студії, де він малював.
Дванадцять мільйонів.
Поточна ставка — дванадцять мільйонів.
Тринадцять мільйонів у Лондоні.
П'ятнадцять. У Венеції у нас 15.
- 16,5. - 16,5.
Сімнадцять мільйонів.
Сімнадцять з половиною.
Вітаємо на торгах, містере Сейдж.
Вісімнадцять мільйонів!
Дев'ятнадцять.
Двадцять мільйонів.
Двадцять мільйонів доларів у Венеції.
Раз.
Два.
Готові?
Готові.
Продано.
Крадіть.
Він почав гру. Мусимо заходити.
Вперед!
Стефано, вперед!
Негайно залиште будівлю через найближчий вихід.
Дякую, Стюарте.
Ен-Вісім, вибачте за плутанину, сер. Дозвольте вас вивести.
Секунду. Я щойно витратив 20 мільйонів. Я хочу свій NFT.
Ми можемо зробити переказ в офісі.
А може, в мене на яхті?
Ага, можна.
За мною.
Інтерпол. Підрозділ охорони культурної спадщини. Ваш аукціон пограбували.
- Що? - Закрийте всі входи і виходи. Негайно!
Тримаю.
А де яхта?
Ми до неї підпливемо на цьому човні.
Россе, а що, як Сайрус підлаштував це заради NFT?
Я думав, він його купив?
20 мільйонів? Нема в нього стільки. Це підстава.
Єдиний спосіб вкрасти NFT...
це вкрасти код доступу, а єдиний спосіб украсти код... викрасти митця.
ГЛИБИНА
Стефано, піджени мені човен до пристані.
Так, зараз.
Не загуби їх.
АКТИВ. ОКУЛЯРІВ AR ПОЖЕЖНА БРИГАДА ВЕНЕЦІЇ
ПОЖЕЖНА ТРИВОГА
Час погратися.
Зупини човен!
Здається, за нами хвіст.
- Що? - Ваші шанувальники?
Вперед!
Ви певні, що це безпечно?
ЛОГІН АВТОРИЗОВАНО
Газу!
Ні! Праворуч!
Вперед!
Молодці, командо.
Всім командам шукати Ен-Вісім.
САЙРУС БОС
КАМІЛА ПІЛОТЕСА
ПОЖЕЖНА ТРИВОГА
МІ-САН ХАКЕРКА
МАҐНУС ЗЛАМУВАЧ СЕЙФІВ
ЛЮК ІНЖЕНЕР
Дякую.
Ого, клас.
Та зніми ту маску.
Можеш нам довіряти.
Ходімо. Заплатимо тобі.
Дуже приємно, Ен-Вісім.
Двадцять мільйонів?
- Вітаю, Ен-Вісім! - Вітаю, Ен-Вісім!
Ну, тепер ти свій чувак! Будьмо!
Здуріти!
Зафіксував Ен-Вісім на відео?
Воно зациклене, маємо лише останні 30 секунд.
Ось один ракурс.
Зупини. Назад на пару секунд.
Збільш іншого учасника.
Костур. Назад.
Запускай.
Зупини. Назад.
Ще раз.
Він вдає кульгавого.
Знайди учасника 1099.
Відомий американський митець Ен-Вісім зник сьогодні вранці
після вчорашнього аукціону у Венеції.
Повідомляють, що власні камери митця зафіксували його викрадення.
В Інтерполі його оголосили в розшук і просять усіх, хто хоч щось знає
про місце його перебування, зв'язатися з поліцією.
Диви, це ти.
Люди думають, що я зник?
Ви не попередили аукціон, що я тут?
Ох, бляха.
Чорт.
Бляха, ви мене викрали.
- Та ну! - Ти почуваєшся викраденим?
Ні.
Хто ви, містере Бретбі?
Що ж, Ен-Вісім. Я і моя команда
дуже любимо мистецтво.
- Ми любимо картини. - Відеоарт-інсталяції.
Скульптури.
Я за фотографію.
Стріт-арт, можливо.
Але NFT ми досі не крали.
То ви злодії?
Ми рятуємо мистецтво від недостойних покупців.
А поки я катала Інтерпол каналом...
Решта нашої команди рятувала Ван Гога в Лондоні.
Але ви купили мій NFT, так? Я ж бачив...
Достовірну транзакцію.
Ми виставили Ван Гога на передпродаж на чорному ринку за $20 000 000.
Досить, щоб покрити твій NFT.
Тоді нащо ви імітували моє викрадення?
Ми позичили.
Тебе.
Леонардо да Вінчі продав «Мону Лізу» за 25 000 доларів,
і всі чхали на неї 400 років, доки хтось її не вкрав.
Ця усмішка зараз коштує 860 мільйонів, бо за нею стоїть неймовірна історія.
Як і ця, де ми тебе позичили.
Завдяки Інтерполу й безкоштовній рекламі
увесь світ тепер вважає, що тебе викрали,
тож ціна NFT злетіла вгору.
- За скільки ми його продали? - Ми щойно зупинилися...
РИНКОВА ВАРТІСТЬ $89 000 000
На 89 мільйонах.
Що?
89 мільйонів.
Що?
89 мільйонів доларів.
Я дорожчий за Ван Гога?
Якщо мої підрахунки правильні,
ми заробили 42 мільйони, а ти — 27 мільйонів.
Будьмо!
- Будьмо. - За перше в світі викрадення NFT!
- Гей! - Будьмо!
Будьмо! Гей!
За рахунок Люка, браття! Агов! Пиймо!
- Ні! - Так!
А де Дентон?
Підробка, шахрайство, відмивання грошей, видавання себе за інших, шахрайство.
Крадіжка авто?
Так.
Це була «Феррарі Спайдер» 1967 року.
- Якого кольору? - Срібного.
Панель з горіха, салон з кремової шкіри.
І ви скинули її в канал?
Ну, так.
Знаєте: легко прийшла, легко пішла.
Тож... ви познайомилися в Чикаго?
ІНТЕРПОЛ
Ніколи в житті не бачив цього чоловіка.
Але Олівер може знати, хто він.
Хто такий Олівер?
Олівере!
Олівере?
Олівере!
Олівер ніколи б не розбив «Феррарі».
Надто відповідальний.
Можна поговорити з Олівером?
Ні.
Гаразд. Поговоримо про закон Ріко.
Ви видали себе костуром,
і ми заскочили вас на ставці, на яку у вас не було грошей, а це шахрайство.
А оскільки це понад $10 000 000, вас екстрадують до США,
де вам світить від 20 років до довічного.
20 — для мене довічне.
А на друзів повісять викрадення, підробку транзакції і перевезення краденого майна.
Я нічого не пропустила?
Хіба що трохи радості.
Босе. У мене дещо є.
Це щойно прийшло вам.
1305 ІТАЛІЯ
Вертаймося в Лондон.
Його беремо з собою.
Ура.
ДЕНТОН — МАЙСТЕР МАСКУВАННЯ (НУ МАЙЖЕ)
ЛОНДОН
Дентон досі під вартою?
Тобто Олівер?
Серйозно?
Цей Олівер — справжня скалка в дупі.
Ґладуелл.
За мною, будь ласка.
Я зараз зайнята.
Це не прохання.
Усе гаразд?
Якби так, ми були б безробітні. Слухайте, мені б позичити вашого друга Сайруса.
Він мені не друг. І як це, «позичити»?
Так само, як він позичив би Пікассо.
- Я запропоную йому угоду. - Що?
- Ні. - Так.
Ні! Ви не можете цього зробити.
Думаєте, охорона культурної спадщини — 3-й сорт?
- Так і є. - Отак просто знищите рік моєї роботи?
Я вже це роблю, сядьте і спробуйте з цим змиритися.
Чули про Ларса Йоргенсена?
- Накрав купу витворів мистецтва. - Але має й куди гірші гріхи.
Починав як законний банкір, а тоді став вкладати гроші в терористів,
фінансувати теракти, спекулює на акціях, гребе гроші лопатою.
Байдуже, скільки людей помре.
Його цікавлять тільки власні кишені.
Пригадуєте новозеландський рейс? 183 загиблі.
Акції авіакомпаній пішли вниз, як і ті бідолахи.
Вгадайте, хто заробив грошви на тих акціях?
Чому не заарештуєте його?
Я роками намагаюся це зробити, але марно.
Усі його бояться.
Але тепер у мене є кріт.
Оцей хлопець,
Артур Тіґ.
Йоргенсен платив Тіґу за роботу над чимось новим. Я його завербував, змусив говорити.
За словами цього донощика,
Йоргенсен спілкується з хакерською групою «Левіафан».
«Левіафан»?
Вони планують якийсь масований удар по воді.
Інженерні мережі, греблі, все це тепер онлайн.
Вони можуть затопити місто,
висушити всю країну, якщо захочуть.
- Можуть загинути мільйони. - А Йоргенсен заробить мільярди.
Він спекулює на акціях по всьому світу. Неясно, коли і де буде удар.
Але ми знаємо, що «Левіафан» хоче оплати золотом.
Пів мільярда доларів золотом, якщо бути точним.
І Йоргенсен перевезе його зі свого сейфа в Лондоні до Цюриха за 17 днів.
- І перехопити його не можна, бо... - Цілком законно...
Перевозити власне золото.
Ні.
Е ні.
- Ви не знаєте, чого я хочу. - Знаю.
- Ні. - Щоб Сайрус свиснув золото.
Я б не назвав це «свиснути», але...
Хочете довірити операцію такого масштабу Сайрусу Вітакеру?
Довірити йому золота на пів мільярда доларів?
Еге, чом би й ні?
Він злодій, шахрай, професійний брехун.
Йому не можна довіряти.
Я працюю в будинку з агентами розвідки, і нікому з них не довіряю. Брешуть усі.
- Що ж поробиш? - Це не те саме.
Наша робота — робити те, що нам не подобається,
щоб решта світу й далі жила своїм життям.
- А якщо він відмовить? - Ваше завдання — зробити щоб не відмовив.
ДЖОН БРЕТБІ
Не минуло й року.
Налити тобі чогось?
Як там кажуть? Текіла вдень, горілка вночі, так?
Я сама.
Усе найкраще ззаду.
Але ти будеш рік шукати. Дай-но допоможу.
Класно виглядаєш.
Знаєш, дуже смішно, що ти попався саме на NFT.
Аж якось вульгарно.
Знаєш, треба йти в ногу з часом. І ми нічого не вкрали.
Це була повністю законна транзакція.
Так. Звичайно.
- Я в халепі? - За крадіжку Ван Гога?
Ми спіймали твого покупця. Він здав Дентона, Люка і Маґнуса.
Дуже мило, до речі, свиснути картину, що була в NFT.
Думав, ти оціниш мистецтво ходу.
Ти крадеш мистецтво. Не створюєш.
Ти досі сердишся через Париж?
- Не хочу про це говорити. - Ні?
- Ні. - А я якраз сподівався.
- Це була помилка, ясно? Випадковість. - Випадковість? Цілий тиждень?
П'ять днів, а не тиждень!
Ну, робочий тиждень.
І якби я знала, хто ти, і що ти наробив,
цього б не сталося.
А сама?
Я думав, що вечеряю з куратором галереї Ґаґосян.
- Я була під прикриттям. - І я.
- Це не те саме. - Кожному своє.
Ми купилися на прикриття. І все.
Більше ні на що.
Гаразд, то чого ти тут?
- Хочеш мене заарештувати, Еббі? - Агент Ґладуелл.
Агент?
І ні.
Мені наказали запропонувати тобі угоду.
Оце приниження. Це тому ти така зла?
То що за угода?
Треба, щоб ти дещо вкрав.
Вибач. Я недочув. Зроби ласку, повтори.
- Але повільніше. Кажи повільно. - Золото. Багато золота.
На пів мільярда доларів.
А де підступ?
Власником золота є такий собі Ларс Йоргенсен.
Ти його знаєш?
За репутацією, так.
Є люди, у яких можна красти, а є ті, в яких не можна.
Йоргенсен вбиває і тих, і тих.
Це однозначне «ні».
Ти попався на Ван Гогу, Сайрусе.
Дентон згниє у в'язниці.
Якщо ти це зробиш — здобудеш повний імунітет для себе і твоєї команди.
Усі злочини стерті, минулі й теперішні.
Каміла не бачила рідних вісім років.
У Мі-Сан бабуся, якій недовго лишилося.
Люк знову побачить свого пуделя.
Маґнус подивиться каджунів на джаз-фестивалі.
Дентон поїде додому, а ти...
Робитимеш собі те,
що ти робиш,
не озираючись постійно через плече.
- А де в цьому всьому ти? - Тобто?
Яка твоя роль у цій операції?
Я пропоную тобі угоду, оце і все.
Ні. Якщо ми підписуємося, то й ти теж.
Я знаю, як це. Якщо у справі Інтерпол,
то щойно ми сядемо в калюжу — станемо їм непотрібні.
Але якщо ти будеш з нами — нас не кинуть.
З тобою?
В команді.
- Інтерпол таке б не дозволив. - А ти попросися.
Нема тебе — нема угоди. 24 години на відповідь, агенте Ґладуелл.
Ні.
Вона з Інтерполу.
- Ти здурів? - Точно ні. Без образ, добре?
- Але ні. - Це підстава.
Це пів мільярда золотом.
- Яке ми не заберемо. - Так, але ми його побачимо.
Що мені вам сказати?
Не зробимо цього — нас посадять. Ми попалися на Ван Гогу.
Плюс — не те щоб це був аргумент, але ви врятуєте життя.
-«Ви врятуєте життя». Мило. - Це зайве.
- Фу! - Ні.
Я не люблю емоційний шантаж, Сайрусе.
Це не емоційний шантаж. Це шантажний шантаж.
Я хочу сказати, що мені такий вайб у кайф.
Я думаю так: добрі люди, весело — я в ділі.
Певна річ. Бо ти шизик.
Де ваш оптимізм?
- Не розкидайтеся своїми «ні» на всі... - Спокійно. Не підіймай градус.
- Йшов би ти звідси! - Сама би йшла!
Пупсику!
Здоровенькі були! Олівер прийшов!
Олівер!
Олівер прекрасний!
Агенте Ґладуелл,
дозвольте познайомити вас з Олівером.
Ого. Я про вас начувана.
- Олівер — мій улюблений. - А Стів?
Стів страшний.
Ну все, слово агенту Ґладуелл. Слухайте всі.
- Нащо? - Бо вона нас спіймала.
Вона знає, що робить. Розповідай.
Дякую.
Отже.
Отже, через 17 днів Ларс Йоргенсен перевозитиме
пів мільярда доларів у золотих злитках зі свого банку в Лондоні до Цюриха.
Кайф.
Злитки мають запакувати в один квадратний ящик
загальною вагою в десять тонн,
а тоді доставити вантажівкою з банку в аеропорт Гітроу під суворою охороною
і завантажити на пасажирський літак Sky Suisse до Цюриха.
Тож, десь між Лондонським банком
і злітною смугою в Цюриху золото має зникнути.
«Золото має зникнути». Супер.
Аж мурашки.
Ну, розповідь вражає. Це...
- Це неможливо. - Ну, не неможливо.
Неможливо.
Думай позитивно. Ми зможемо. Спробуй зі мною.
Можу спробувати дати тобі підсрачника. Хочеш?
Не зрозумів жодного слова.
Спокійно, браття. Каміло, я з тобою. Не знаю, наскільки це можливо.
Мені це подобається не більше ніж усім вам, але ми знаємо правила гри.
- Що робити тим, хто програв? - Прийняти програш з честю?
- Я про що: ти або сідаєш в тюрму, або... - Шукаєш найближчий вихід.
Отож бо! Так і є. Беремося до діла, робимо якісно, і ми вільні.
Така ж крадіжка, як і всі інші.
Вивчаємо справу, знаходимо слабинку.
І якщо спосіб є, ми його знайдемо.
Загриміти в тюрму ніхто не хоче.
І точно ніхто не хоче сердити Ларса Йоргенсена.
ПІВНІЧНА ІРЛАНДІЯ
Добранок, Артуре.
Кажуть, ти вчора не повернувся з пабу?
Гаразд!
Припини!
Здоров, Йоргенсене,
пам'ятаєш Артура Тіґа?
Він працював на нас.
Так. Пане Тіґу.
Вибачте, що не навідав вас особисто.
Я щойно приїхав до себе на віллу.
Будь ласка, сер, вибачте!
Не благай, ти його тільки роздракониш.
Вас заарештували місяць тому за звинуваченням у контрабанді.
Та ось ви тут, вільна людина.
Дивно.
Дуже дивно.
Інтерпол знає лише половину історії!
А що інша половина?
Тримав би краще рота на замку.
Бо тепер ми його тобі самі закриємо.
- Ні! - Кормаку, згодуй його псові.
Ні! Кормаку, будь ласка!
Що це ти робиш?
Сподіваюся, ти в курсі, що твоя команда
цілу ніч і ще пів дня шукала рішень.
- Вчителі тебе ненавиділи? - Я була найкращою в класі. Мене любили.
Вони вдавали, що люблять таких, як ти, бо ти йшла за правилами і мала гарні оцінки.
Що в цьому поганого?
Це нудно.
Кожен може робити те, що йому скажуть. Мотати на вус факти.
Лізти вчителям без мила в дупу.
Ага, а ти сам ким був? Розбишакою? Мудрагелем?
Зовсім навпаки.
Я сидів тихо.
Спостерігав, як діти дивилися на дошку
і розв'язували завдання, які їм задавали.
А я не на дошку дивився.
Я думав про ті завдання, які їм не задали.
Закрутий для школи, так?
Я бачив шлях, яким їх гнали,
але бачив й інший шлях, кращий для мене.
І я пішов ним.
Пішов проти правил?
Для таких, як я, правил вже й так не існувало.
До речі, ти теж тиждень ішла проти правил у Парижі.
П'ять днів! Але твоя правда.
Я вперше в житті пішла проти правил,
і бачиш, куди прийшла?
- А що тобі взагалі до них? - До них?
До правил. Чому ти так сліпо за ними йдеш?
Гаразд.
Слухай. Коли я була мала, моя мама була директоркою в моїй школі.
То була чортова діра, але там висіла одна картина.
Принт картини Гокні, який подарували школі в 70-і,
і моя мама відмовилася його продати.
Вона хотіла, щоб ми знали, що теж заслуговуємо на прекрасне.
Що наша школа не менш важлива, ніж якась шикарна картинна галерея.
Що й нам не чужі великі мрії.
А тоді хтось украв той принт.
Посеред ночі.
І я подумала:
коли виросту,
я знайду тих, хто це зробив,
і знищу їх.
І вийшло?
Ні.
Але вийшло дещо не гірше.
Інтерпол.
Великі мрії.
Я вражений.
Е ні.
- Ні. Ти цього не зробиш. - Що? Про що ти говориш?
Ти не затягнеш мене в розмову з тобою.
- А це небезпечно? - Як ти там казав команді?
Знайти слабинку, зробити роботу і втекти?
- Думаєш, це було воно? - Я впевнена.
Я б нічого не крав у тих, хто заслуговує це мати.
І якщо я зроблю все якісно, то ніхто й не помітить, що у них щось зникло.
То ти кажеш, нам треба забрати золото так, щоб Йоргенсен не помітив, що воно зникло?
Ми не золото заберемо.
Золото — це завдання на дошці. Ми підійдемо з іншого боку.
Ми захопимо літак?
Кайф!
- Весь літак? - Важко захопити пів літака.
З 250 людьми на борту?
Ми не будемо викрадати літак, Сайрусе. Зараз не 70-ті.
Ми не викрадаємо, Каміло.
Забудь це слово взагалі.
- Ми позичимо літак. - Гарно.
Але як?
Щоб захопити, літак треба підробити.
- Все, що нам треба — приватний літак. - Просто так?
Ага. Якщо вдасться підлетіти одним літаком до іншого, можна підмінити радіосигнали.
- Мені подобається. - Дивлюся найближчі рейси.
Ану ж є хтось з наших знайомих.
Боїнг Дрейка у Фарнборо. Мабуть, концерт у Лондоні.
Завеликий.
- Королівський «Гокер» у Нортгольті. - Замалий.
Тобі це сподобається.
Щоб я віддав вам свій літак?
Ні, щоб позичив.
Скористайся апкою для оренди.
Або попрошу свого друзяку Ен-Вісім зробити NFT спеціально для тебе.
Я не знаю, мій літак безцінний.
Це унікальна концептуальна модель. Для досліджень НАСА.
Тут є навороти, ще не затверджені законом.
Скляний дах, наприклад.
Літати над США на ньому не можна. Але я літаю.
Воно того варте. Дивлюся на зірки, поки шпехаюся.
- Є один момент. - Так?
Ти зізнався офіцеру в незаконних польотах над США.
- Але ж... - Тому справи такі.
Ми візьмемо літак, і ти нічого не вдієш.
Тут усе на дистанційному керуванні.
Двері, світло. Дивовижно, так?
Що ж, можна й так сказати.
Облиш. Ні, не сідай.
- Чому? - Бо я не знаю, що це за пляма.
Бім-бом!
Стриптиз-пілон!
А найкраще в цьому малятку те, що вся його нижня частина —
величезний світлодіодний екран,
який можна запрограмувати,
щоб показував усе,
що хочеш.
Життя в стилі «Ґуччі».
Крутий перець.
- Це необов'язково. - Крутий перець.
Ми зрозуміли.
- Крутий пе... - Ясно.
За мною.
Це все, на що здатен Інтерпол?
Тепер ти працюєш на уряд, Сайрусе.
Це тобі затишку не додає?
Ні. Анітрохи.
Отже, план такий.
Робимо літак невидимим для радарів,
наближаємо його до А380, щоб поміняти місцями сигнали,
і ламаємо сейф на висоті 10 000 метрів.
Раз плюнути.
Сайрусе.
- Ага? - Ти мусиш це побачити.
КИТАЙСЬКЕ РАГУ! SYSTEM OF A DOWN
Звукові хвилі імітують турбулентність літака.
Диви, я як Леброн Джеймс!
Цим лазером я можу зламати той сейф
будь-де за десять хвилин, але він має стояти непорушно.
У літаку турбулентність трястиме лазер.
Якщо відступлю на міліметр у будь-якому напрямку, сейф стає непробивним ящиком.
Потрібен стабілізатор.
Платформа Стюарта?
Платформа Стюарта. Це воно.
Платформа Стюарта. Геніально! Обійміть мене хтось!
Багато кофеїну.
Знижуйтеся!
Я постійно потрапляю в турбулентний слід А380.
Та ну, я бачив тебе і в гіршій формі.
Ти ж пам'ятаєш Корсику?
Згодна.
Камілі треба оминути турбулентний слід А380.
Вмонтуєш камери Ен-Вісім у стелс-плити для повної видимості навколо літака?
Ну, просто на таких швидкостях такого ще не робили.
Усе буває вперше.
- Якщо хтось таке вміє, то хіба ти. - Ага.
Правда ж?
Зроблю.
Оце молодець.
Мі-Сан, мені потрібна буде допомога.
Агов, це занадто? Чи...
Закосиш під Гендальфа Сірого? Чи під Мойсея?
- Ні. - Тоді так, занадто.
- Я божевільний? - Так.
- Думаєш, мені все відкликати? - Та ну, ні.
Я не знаю.
Ти сумніваєшся. Я тебе таким ще не бачив.
Просто те, що це її прохання...
- Ти ж знаєш нашу історію, так? - Ні.
Ми зустрілися рік тому в Парижі на Бієнале,
але тоді ми обоє грали в свою гру.
Ясно.
Це дурниця. Тиждень. Навіть не тиждень, п'ять днів.
Так. Я розумію.
Чому ти так відповідаєш? Як це розуміти?
Штука в тому, як ти на неї дивишся.
Як я на неї дивлюся? А як я дивлюся?
- Що ти робиш? - Ну, отак ти...
- Це я отак кривляюся? Та ніколи. - Отак?
Ніхто так не кривляється. Може, припиниш?
Зупинися. Не вдавай дурня.
- Чуєш, ти ж не дитина. - Глянь на мене.
- Я дивлюся на тебе! - А тепер — на неї.
- Поглянути на неї? - Ага.
Не погляд, а чортзна-що. Задоволений?
- Так. - Але це ж не суттєво, так?
Воно ж так ніколи не спрацює, правда ж?
- Чому ні? - Як це — чому ні?
- Чому? - Тому ж, що ніхто з нас не одружений.
У нас нема дітей, у тебе нема особистого життя.
Наша гра з подружнім життям несумісна.
- Звучить самотньо, ні? - Самотньо?
А та вечірка на Новий рік у Тадж-Махалі?
Я маю на увазі, що між нами є повага, захоплення, дружба,
але близькість? Що у нас з близькістю?
Я ж тобі сказав, це інше.
- Точно, це ніщо. - Це не...
Ясно. Я тебе почув. Ти сам сказав. Це ніщо.
- Подумай про це. - Дякую, босе.
Люк працює над тим, щоб приховати від GPS приватний літак,
але щоб зробити те саме для А380, нам потрібен ПППС.
- Що це? - Портативний пристрій перешкод сигналу.
Блокує всі сигнали GPS з А380 на центр керування повітряним рухом.
Але я вже працюю над отриманням запчастин. Завтра приїдуть.
Гаразд, то в чому проблема?
Одночасно увімкнути і ПППС і транспондер
у двох різних літаках на швидкості понад 1100 км/год
майже неможливо.
А якщо диспетчер раптом побачить два літаки з однаковим сигналом
або якщо сигнал А380 раптом зникне...
Тоді це кінець.
Де не піддається техніка, піддадуться люди.
- Потрібен хтось з центру керування. - У Брюсселі.
Чому в Брюсселі?
Щойно літак перетне Ла-Манш, до Цюриха його вестимуть з Брюсселю.
Ми знаємо когось у Брюсселі?
Я декого знаю.
Ще той лайнюк, але я його знаю.
БРЮССЕЛЬ
САЛУН «КОРОНА».
Я не знаю, що це, але це не капучино, Клоде.
Пішов ти, Гаррі.
Я тобі допомогти хочу. Кажу правду.
На це люди не купляться.
Прийде «Старбакс», і тобі гаплик.
Я не платитиму.
Я його вип'ю!
Просто не платитиму.
Розберися зі своїм життям!
Каву на шару?
Ти знаєш цього хлопця?
Гаррі — інформатор.
Довелося завезти його в Бельгію, забагато людей хочуть йому смерті.
Ви прийшли просити про послугу?
Так і є. Треба допомога з авіадиспетчером у Брюсселі.
Щоб говорив з пілотами і дивився крізь пальці на можливі збої.
Збої.
Звучить огидно. А це офіційно?
І так, і ні.
Я можу втратити роботу, сісти в тюрму.
Мене можуть звинуватити в тероризмі, тож дякую, але ні.
Інтерпол вас захистить.
Я дуже хотів би сказати «так», але...
Ви врятуєте життя.
Ми заплатимо вам мільйон доларів.
Радий з вами попрацювати.
- Сайрусе, у нас нема таких грошей. - У мене є.
- Заплатиш зі своїх? - Ми ж рятуємо життя, так?
Слухай його! Він діло каже.
Ви бува не знаєте когось, хто може зняти багаж з А380?
Ніби знаю кількох таких, так.
Це Хакслі. Він хоче нас бачити.
Привіт.
Командувач Деніс Хакслі, тимчасово на службі в Інтерполі, протидія тероризму.
Це ваше повне ім'я?
Сядьмо десь. Це буде швидко.
Серйозно?
Що ж, пане богатире.
Артура Тіґа винесло на узбережжя в Ірландії в шести пакетах від продуктів.
- Що? - Хто такий Артур Тіґ?
Ви йому не сказали?
- Артур Тіґ працював на Йоргенсена. - Його знайшли мертвим?
І це підстава вважати, що банк перевезе золото вже через 10 днів.
Десять днів?
Це замало часу. Вибач, Еббі, я виходжу з гри.
Сайрусе, це...
Виходиш з гри? А коли ти в неї добровільно увійшов?
Коли погодився.
На відміну від Тіґа, в мене досить клепки, щоб піти.
Досить клепки чи страху?
Боїшся, що тебе вб'ють? Не бійся.
Ти зі світу мистецтва, отже дрібний.
Ідеальний кандидат. Ніхто нічого не очікує від Сайруса Вітакера.
А якщо вийдеш, я заберу недоторканність
і спущу на тебе всі важелі міжнародного правосуддя.
Ясно, чорнявчику?
- Вгамуй його. - Хлопці!
Хлопці, на кону життя невинних людей.
Я поговорю з командою,
але май на увазі: якщо зробимо, то тільки для тебе.
Не для нього.
До зустрічі в Лондоні.
Мовчи.
«Чорнявчику?»
...з заявою, що адміністрація проведе завтра вранці засідання
щодо оголошення надзвичайного стану.
- Люку? - Що?
Зроби гучніше.
Сьогодні в Мадриді знову хаос.
Кібертерористи націлилися на головну водопровідну мережу міста.
Повідомляють про затоплення вулиць і метрополітену,
а також про прорив труб у будинках по всьому місту.
Наразі кількість загиблих становить 13 осіб, але, можливо, кількість зросте.
Це він? Йоргенсен?
Схоже.
Боже мій.
- Хто б узагалі на таке спромігся? - Він готовий на всі жертви заради грошей.
І це лише початок. Основне — через десять днів.
Десять днів?
Ти жартуєш, так?
Я не жартую.
Я згортаю місію. Ми більше не в ділі.
- Що? Сайрусе, ти ж казав... - Я казав про себе.
Що в ділі я.
Коли ви приєдналися, я сказав, що не дам вам потрапити в халепу.
Тому згортайте операцію.
А який твій план без нас?
Я розберуся. Це вже не ваш клопіт.
- Ти серйозно? - Так.
Ти хочеш, щоб ми собі пішли і дали розважитися тобі? Ні.
- Це для тебе розвага? - Це — ні.
Ця людина готова вбити будь-кого на своєму шляху.
Вибачте, це надто ризиковано.
Ти знаєш, як я люблю ризик.
Річ не лише в нас.
Я в ділі.
Я теж.
- Дентоне... - Сайрусе, я в ділі.
Так, і я.
Я не залишу тебе з... цим типом.
Я теж з вами.
Так, і я теж, мабуть.
Ти не зробиш це без нас.
До роботи.
Вони тебе люблять.
Ну, спробуй не полюби.
- Тобі скільки знадобилося, тиждень? - Господи!
Тебе дуже легко зненавидіти.
Кожному своє.
П’ять днів.
Я вражений.
Моє портфоліо акцій вам вдячне.
Ви хотіли доказ ефективності. «Левіафан» завжди радий допомогти.
Можете згортати свою демонстраційку.
Готуйте золото.
Все буде.
Я створила ПППС, щоб А380 зник з радарів,
але є одна проблемка.
Він схожий на бомбу.
- Так. - А хіба це не бомба?
- Дуже схоже на бомбу. - Так.
А його можна розібрати на деталі?
Теоретично.
І ти зможеш якось сховати ці деталі, а потім роздати їх кожному з нас?
Ми наново зберемо пристрій в літаку.
Це можна.
Це тобі, Еббі.
Дякую.
- Це Люкові. - Дякую.
А це тобі, Маґнусе.
Вперед.
Гаразд, слухайте всі.
Беремо золото перш ніж воно дістанеться Йоргенсену, бо він купить хакерів.
Трохи ліворуч. Перевіряю світлодіодний екран.
КРУТИЙ ПЕРЕЦЬ
- Достойний пілот у нас є? - Так.
З досвідом посадки в Афганістані.
Добре. Він впорається з короткою засніженою смугою в Альпах.
Каміло, тоді ти запускаєш дрон до Цюриха, і йдеш за нами до Кортини.
Маґнусе, стеж за часом.
На сейф у тебе рівно десять хвилин.
- 11:55! - Вже близько!
Ми сядемо, і хлопці Гаррі чекатимуть,
щоб завантажити золото на поїзд біля посадкової.
На наступній станції
на пів мільярда в золоті чекатиме Інтерпол.
Мені подобається цей.
- 9:38! - 9:38!
Так!
- Будьмо! - Ні.
Боже мій!
Якби це був фільм, я б такий «Крадемо літак!»
І подав би кулака отак, і всі такі...
Не роби так!
- Серйозно, це дивно. - Ну, нагода випала.
Відчувай аудиторію.
Наскільки він невидимий?
Для радарів
він буде як маленьке пташеня.
Практично непомітний.
Не хочеться, щоб таким володів Молсен.
- Зможеш ним керувати? - Ну, завтра побачимо.
Відпочиньте. Завтра найбільша крадіжка у нашому житті.
АЕРОПОРТ ГІТРОУ, ЛОНДОН
Отаке ти мені вбрання дав?
Під час суперсерйозної операції я буду в цьому?
В літаку будуть хлопці Йоргенсена.
Найкраще зіллється з іншими той, хто виділиться.
Хто запідозрить козла-багатія і його трофейну дружину
за шампанським у першому класі?
-«Трофейна дружина» — це має мені лестити? - Ні.
«Дружина» має.
Пані та панове, вітаємо на борту рейсу 1412 авіакомпанії Sky Suisse,
що прямує до міжнародного аеропорту Цюриха і далі до Мельбурну.
- Покладіть усю ручну поклажу... - Нервуєшся?
Зараз? Дуже.
- А ти? - Ні.
Мені кожна секунда в кайф.
Усі на місцях?
Я напоготові.
Щонайготовіший.
Я готовий.
Люку, а ти?
Люку?
Хтось бачив, щоб Люк сів у літак?
Люку, де ти, друже?
Вибач, я...
Я не наважився.
Воно того просто не варте.
Люк поза грою.
Побачимося з іншого боку.
Пробач, босе.
Не страшно.
Мі-Сан, це сильно нам зашкодить?
У Люка був підсилювач сигналу,
тож ПППС все одно працюватиме, але якщо буде близько до кабіни.
Як близько?
Метрів десять.
Треба піти в туалет економ-класу, де всі деталі, і віднести в туалет першого?
Еге ж.
Я це зроблю.
Точно візьмеш це на себе?
Так.
Гаразд. Мі-Сан, ПППС-ом займеться Еббі.
Розповіси їй принцип роботи.
ЗАПУСК КАМЕР
28 КАМЕР ОНЛАЙН
Гаразд.
Хлопці, за нами спостерігають.
Двоє в першому класі
і троє в економі.
Зрозумів. Будь напоготові, якщо вони щось робитимуть.
Пані та панове, ми досягли крейсерської висоти.
Можна вільно пересуватися салоном.
Гра починається.
Саме вчасно. Зараз ми маємо бути над Ла-Маншем.
«Віктору Сьєррі 14-12», Брюссель, продовжуйте політ на 10 000 км,
очікуйте невеликої турбулентності над горами
через зону низького тиску.
Зрозумів, центре.
А ось і ти.
Еббі, твій вихід.
Десять хвилин до зустрічі з Камілою.
- Ти впевнена, що готова? - Так.
Я пішла.
Говорить капітан.
Наближаємося до зони низького тиску. Очікуємо невеликої турбулентності.
Для вашої безпеки я ввімкнув знак «Пристебнути пасок».
Чорт!
О ні!
Починаємо.
Еббі, це я.
ВБИРАЛЬНЯ
Любий, мені потрібна твоя допомога.
Що ти наробила?
- Скажи, що знаєш, як це зібрати! - Чорт! Я не певен. Мабуть!
Еббі, що відбувається?
У нас збігає час. Каміла майже на хвості.
Швидше там. Давай.
О так, любий!
О так!
Літак!
Не зупиняйся!
- Так, скільки до ввімкнення? - Одна хвилина і 30 секунд.
Знижуйтеся!
Ну ж бо.
Знижуйтеся!
СИГНАЛ ВТРАЧЕНО
Знижуйтеся!
Ні...
ГОТОВО ДО ПІД'ЄДНАННЯ
00:00 00 ПІД'ЄДНАННЯ
ПІД'ЄДНАНО
Чорт, покваптеся.
Вже майже, коханий. Не зупиняйся!
Перепрошую, Гаррі, ти це бачиш?
Що?
На радарі два «Віктори Сьєрри 14-12».
Мабуть, глюк якийсь. Тут увесь час таке.
Я такого ще не бачила.
Ти повідомиш Жан-П'єра?
Сандро, я поскаржуся на твою
- неприпустиму поведінку у відділ кадрів. - Що?
Ти думаєш, я не здатен робити свою роботу?
Це через візок?
Що? Ні!
Ти постійно ставиш під сумнів мої рішення.
Через це я почуваюся ображеним і, чесно кажучи, у небезпеці.
Пробач.
Ну ось. Бачиш?
Розберися зі своїми необгрунтованими упередженнями, Сандро.
- Добре. - Отож. Іди собі.
- Гаразд. - Стій.
Тепер все чесно.
Перепрошую.
Заходь, здорованю.
Гаррі, я просто хотіла вибачитися за те, що сказала.
- Ти йшла по каву? - Ні. Але можу!
Капучино, і з якісного місця.
- А яке ти знаєш? - Я тут зайнятий.
Гаразд.
«Віктору Сьєррі 14-12», центр.
Це «Віктор Сьєрра 14-12».
З Цюриха попередження від метеостанції.
Сильний вітер, екстремальні погодні умови, низька видимість. Підтоплення смуги.
Управління повітряним рухом Цюриха спрямовує всіх на найближчий аеропорт.
Зрозумів, центре. Ми відчули пару ям.
Який аеропорт?
Прямуйте, будь ласка, до «Чарлі-Дельта-Фокстрот».
Коротка смуга, але для пілота вашого рівня нескладна.
Зрозумів, центре.
Прямуємо за вказівкою. «Віктор Сьєрра 14-12».
Курс на Кортину.
Центр «Віктору Сьєррі 14-12».
«ВС 14-12» слухає.
Можна запускати.
Зрозуміла.
Готово, босе.
Дрон прямує до Цюриха.
До зустрічі в Кортині.
«Віктору Сьєррі 14-12», підтверджую підліт до Цюриха.
Говорить капітан.
На жаль, погодні умови в Цюриху надто погіршали.
Нам надійшла команда приземлитися в Кортині, найближчому аеропорті.
Дентоне, Маґнусе, приступайте до сейфа.
Наші друзі дратуються, але маємо триматися розкладу.
Міс!
О. Я думав, чи не могли б ви...
Біда з цією розважальною штукою.
Звісно, сер. Непроста річ, правда ж?
Я думав натиснути оце.
- Так. Треба цю клавішу. - Оцю, отуто?
Ось так. Тепер можете обрати...
- О, робе! - Все добре?
Оце краса! Зараз собі фільма гляну якого!
Чудово!
Що ж, Мі-Сан, твоя черга.
- Я тут. - Вимикай системи зв'язку.
Від'єдную Wi-Fi... Є.
З'ЄДНАННЯ ВИМКНЕНО
Вибачте, вейпи в літаку заборонені.
Оце тобі. Застали мене на гарячому. Я й не мріяв.
Я заберу.
Дякую.
Пані та панове, вибачте за несправність Wi-Fi.
Ми працюємо над відновленням.
ЗАХИЩЕНА ЗОНА
Мі-Сан, як справи з датчиком дверей?
ШЛЮЗ ЗАХИЩЕНО
Готово. Але будь обережний з перепадами тиску.
Ага, дякую, мамцю.
Час вистави.
Мало відчинитися. Час вистави! Час...
ШЛЮЗ ЗАХИЩЕНО
Чорт.
Вибачте, сер, вам доведеться сісти.
Будьмо.
Сер!
Ми сядемо в Цюриху.
Іди, передай капітану.
Кажи, треба негайна медична допомога. Ясно?
Вони не відчинять.
Відчинять, як побачать, що допомога треба тобі.
Хоче влізти в кабіну.
Треба виграти час для Маґнуса.
Сайрусе!
Ходімо.
Чорт!
Так!
Ходімо. Глянемо, як там Маґнус.
Випускай шасі.
Стюардеси, посадіть усіх на місця.
Хотіли побачити золото?
- Вони відкрили сейф, тільки й того. - Ти перевірив?
Сайрусе, я був так близько. Вибач.
Ти молодець, друже.
Бачиш, Кормаку. Можеш пишатися.
Ти так думаєш? Думаєш, Йоргенсен пишатиметься цим?
Так, сер.
Кормаку, мені щойно дзвонили мої люди з аеропорту Цюриха.
Знаєш, що сказали?
У Цюриху приземлився дрон.
Усе під контролем, сер.
Злодії хотіли стибрити вантаж, але ми їх взяли.
- Золото тут. -«Тут» — це де?
Маленька смуга серед Альп.
Ці дилетанти підігнали другий літак.
Що за одні?
Так, дрібні шахраї, хочуть зробити собі ім'я.
Я можу їм допомогти.
Доставте золото і злодіїв сюди до мене.
У вас година.
- Вперед! - Добре.
- Ні... - Виходимо.
Що сталося?
Тепер ти працюєш на мене. Летимо в Тоскану.
- Ну, трохи гак зробили, от і все. - Мовчи. Будеш зі мною.
- Це немудро. - Інтерпол знає, де ми.
- І прийде. - Ні, якщо не побачить нас.
Ми увесь час стежили за Аеробусом, але не помітили цей літак.
Тож і ваші друзі не помітять.
Золото на борт.
Чекайте, ні. Літак такої ваги не витримає.
Тому ми підготували поїзд.
У кінці смуги. Чуєте, якщо не вірите —
пошліть своїх перевірити.
Я ризикну з літаком, але ми скинемо баласт.
Приберіть його.
- Ні. Чекайте. Гей! - Ви двоє, полетіли.
Полетіли!
Сер!
Щойно надійшло повідомлення з Брюсселю.
Була спроба проникнення в кабіну літака.
Продовжуй.
Втрутилися пасажири,
тож пару пасажирів перегнали у приватний літак.
- Де цей літак зараз? - Ми не можемо його відстежити, сер.
То чого ти тут стоїш? Знайди його!
Ти туго прив'язана?
Так.
Добре.
Що це в чорта було?
- Відповідай йому. - Річ у золоті!
Вибиває нас з рівноваги. Я ж казала.
Це ще не кінець.
Вона скидає стелс-плити, так?
Ще й як!
Рухайся!
Я зброю недолюблюю, тому трохи нервовий.
Ви ж маєте право носити зброю? Маєте чи...
- Замовкни! - Добре.
Мовчи. Іди вперед.
А крута пахкавка.
Ствол наче з вуглецевого нановолокна від вейпа з рідким паливом. Клас.
- Розвертайся! - Гаразд!
Я не люблю зброю!
Вибач за носа, але ж ми друзі, так?
Я своїм шляхом, ти своїм.
Добре. Якось буде.
Це...
Добре.
Тобі б треба лікаря!
Ми знайшли літак, сер. Він прямує до Італії.
У Йоргенсена там нерухомість?
Так, вілла у Тоскані на підставній компанії.
Послати туди карабінерів?
На нього ще нема вагомих доказів.
Зв'яжи мене з НАТО. Скажу їм про невідомий літак.
Можливу терористичну загрозу, яку треба збити.
Але там може бути агент Ґладуелл.
Не можна дати Йоргенсену заволодіти золотом.
Зв'яжи мене з НАТО.
Зрозумів. «НФР-180», прямуйте за маршрутом для підтвердження цілі.
«Левіафани», вітаю. Радий познайомитися особисто.
Де золото?
«Левіафан» послав мене сюди не для балачок.
Мій колега в Цюриху каже, ваш літак не приземлився.
Це був наш план, щоб відволікти центр управління.
Золото прибуде сюди.
Сподіваюся. Ми не хочемо спустошувати всі ваші банківські рахунки.
Тобто?
Кайманові острови, Монако, Панама, Швейцарія, Сингапур і Мальдіви.
Ми знаємо, де ваші гроші.
І ми можемо зробити так, щоб усе зникло за мить.
Тому ми беремо лише золотом.
Ані зламати,
ані відстежити.
Воно буде тут за годину.
Чорт.
Зв'яжіть мене з НАТО.
На зв'язку Сили реагування НАТО.
Повторюю, на зв'язку Сили реагування НАТО.
Ви порушуєте правила цивільного повітряного руху.
Відповідайте, або ми застосуємо силу.
- Цивільному літаку... - Мовчи.
Повторюю, ви порушуєте правила цивільного повітряного руху.
Негайно вийдіть на зв'язок,
інакше вас буде обстріляно бойовими боєприпасами.
«Наталка-Федір-Роман-180», зверніть увагу: ви відстежуєте приватний літак.
На борту цивільні. Повторюю, на борту цивільні.
«НФР» командувачу Хакслі.
Маємо непідтверджене повідомлення про цивільних на борту.
Повторіть.
Повідомлення з брюссельського центру керування: є цивільні.
У відповідь на неодноразові спроби зв'язатися — радіомовчання. Як діяти?
Щодо цивільних ми не певні. Якщо літак полетить далі, вони загинуть.
Ми не можемо дати «Левіафану» отримати золото. Чуєте?
Їхні подальші плани смертоносніші за Мадрид.
Не можна ризикувати.
Який наказ, командувачу Хакслі?
Збивайте літак.
Зрозумів.
«НФР-180», продовжуйте запит зв'язку.
Якщо не відреагує, дайте попередження на 60 секунд.
Чорт.
- Вони нас зіб'ють. - Вони блефують!
Ракети на цілі.
До запуску готові.
Невідомому літакові: увага.
У вас 60 секунд, щоб вийти на радіозв'язок на частоті 132.175.
Еббі! Крутий перець!
ЦИВ
Двадцять секунд!
ЦИВІЛЬНІ З
Десять секунд!
О боже мій!
Центр, у нас контакт. Цивільні заручники на борту!
Я так і казав!
Як діяти?
«НФР-180», відбій. Повторюю, відбій.
Командувачу Хакслі, наявність цивільних на борту підтверджено.
Ми стежимо за рейсом.
Повідомимо місцевий центр про приземлення.
Зрозумів.
Відбій, на базу.
Повторюю: відбій, на базу.
Так!
Хай вона посадить довбаний літак!
Вирівняй літак!
Звиняйте за це.
- Посади літак! Бігом! - Добре. Вибачте.
Бери пульт!
Відчиняй!
Бім-бом.
Нам треба в кабіну!
Беріть штурвал! Я не можу.
Зап'ясток!
Гаразд, за штурвал.
Каміло, кажи, що робити!
Тягни догори!
Отак. Все гаразд?
Мені кожна секунда в кайф.
Що це було? Що сталося?
- О ні! - Що сталося?
- Каміло! - Що це було?
- Гідравліка відмовила! - Що це означає?
Керування майже неможливе!
Треба сідати негайно, інакше втратимо контроль!
Я спробую покерувати за допомогою двигунів. Так!
Це маєток Йоргенсена.
О ні. Ми наближаємося надто швидко! Не зможемо сісти на смугу!
Сядемо на дорогу.
Ось ваше золото, саме вчасно.
Надто швидко!
Тягни догори! З усієї сили! Тягни догори!
Не віриться.
Ми це зробили.
Ага.
Ми успішно привезли золото в маєток Йоргенсена.
Виходьте!
Вперед!
Пам'ятаєте Венецію?
Звичайно.
До чого тут Венеція, Сайрусе?
Боже, як мені зайшов той NFT.
Так.
Мі-Сан, ти знаєш, що робити.
Слухайся Сайруса.
Зрозуміла.
Кормаку?
Де Кормак?
Кормак не долетів.
Хто ви в біса такі?
- Готуйте човни. - Це «Левіафан», так?
Що діється?
Запевняю, усе під контролем.
Я двічі не питатиму.
- Хто ви такі? - Інтерпол.
Щойно отримала це. Хтось із них з Інтерполу!
Все скінчено. Ми йдемо.
Це був постріл у ногу навиліт, щоб ти могла друкувати на комп'ютері.
Ще один постріл — і вже не зможеш.
Наша угода ще дійсна?
Як бачите, я не люблю повторювати, тож...
Хто з вас з Інтерполу?
Я.
Я. Я з Інтерполу.
Агент Ґладуелл.
А це цивільні, яких ваші взяли в заручники. Відпусти їх.
Попрощайтеся, агенте Ґладуелл.
Руки вгору, зброю вниз!
Руки вгору!
Агент Ґладуелл. Інтерпол.
Її застрелили!
Це він!
Ці люди проникли сюди незаконно.
Я захищав свою власність.
Зачекайте.
Ти збираєш твори мистецтва?
NFT.
Дехто каже, що це скороминуща мода.
А я кажу, що мистецтво залежить від митця.
Мі-Сан, вперед.
Радо.
Приємної відсидки.
- Вперед! - Рухайся!
Чекайте!
Молодець, Мі-Сан.
Йосип драний!
Агенте Ґладуелл!
Агенте Ґладуелл.
Схоже, ми закінчили.
Дякую за підтримку, Стефано.
Чесно кажучи, я не був певен, що ви встигнете.
Та я теж.
Літаки НАТО були на отакій відстані.
Ходімо.
Так.
Добре, що Хакслі їх зупинив.
Це ж Хакслі їх зупинив, так?
Стефано?
Еббі, я поясню.
Не треба.
Я звільняюся.
Підвезти?
ЧЕРЕЗ КІЛЬКА ТИЖНІВ...
Де це ми?
Побачиш.
Знаєш, я не довіряв Хакслі.
Очевидно, ти мав рацію.
Та я завжди довіряв тобі.
Без жодних сумнівів.
Знаєш, у Парижі того першого тижня,
я закохався не в прикриття.
Я закохався в те, як ти дивилася на мистецтво,
яка небайдужа була до того, що навіть тобі не належало.
Втратити тебе того тижня — найбільша дурість, яку я робив
у своєму житті, що й так повне дурості.
Я не хочу знову тебе втратити.
Тож я тобі дещо припас.
Ліам Дауер?
Ліам Дауер вкрав у твоєї мами принт картини Гокні.
Що?
- Як ти діз... - Розпитав людей.
Знайшов Ліама, знайшов покупця принта і купив його.
Ти купив його?
Для твоєї школи.
Не забувай це відчуття.
Не забувай, бо це ще не все.
Є ще одна дрібничка.
Маленьке ніщо. Зовсім невеличке.
Ми вкрали золото.
- Що? - Еге ж.
- Як? - Отже, про першу частину плану ти знала.
Але ти не знала про те, що
поки ми вербували Гаррі в Брюсселі, Маґнус занурював сотні залізячок у золоту фарбу,
і їх ми спакували у власних ящиках вантажем Sky Suisse.
А в літаку, поки ми відволікали хлопців нагорі,
Маґнус дочекався заходу на посадку
і поміняв ящики.
Тож ми скинули справжнє золото з літака.
А Люк?
А він з гри не виходив.
Просто шоу-програму змінив.
Взяв і скерував золото до безпечної посадки.
То що дісталося Хакслі?
Білявчикові?
Він тільки облизався.
Ну ж бо. Ходімо до команди.
Так!
Здоров! Ходи сюди!
Ми це зробили!
Наш супер-пілотеса!
- Це я. - Ти це зробив!
Ні, ми. Ми це зробили.
- Люку! - Здоров!
Честь випаде тобі?
Ой, ні, мені тут і стояти не варто.
- Ну ж бо. - Ще й як варто.
- Давай, Еббі. - Вперед. Або я.
Зроби це.
- Так! - Отут.
Ось і воно!
Вийшло.
Від цього завжди так добре?
Ще ніколи не було так добре.
Маґнусе, припини.
Вітаю в команді, агенте Ґладуелл.
Прошу.
Зви мене Еббі.
- Агов! - Отак!
- Вітаємо, Еббі. - Молодці, друзі!
Ну ж бо.
- Один раз. Тільки один. - Так!
Добре. Можна взяти золото?
- Так! - Розбираймо золото!
Так!
Переклад субтитрів: Тарас Малкович