Kevine?
Kevine!
KUCHYŇSKÁ SŮL
DNES
Zadejte heslo
iPhone je deaktivován
Vyhledávání sítí
Madam, rozumíte?
Ano, pojďte prosím ven.
Slečno?
Ano?
Zdravím. Volali nám vaši sousedé.
Mohla byste otevřít, ať si promluvíme?
Ne, díky! Jsem v pořádku!
Nemusíte nás pouštět dovnitř.
Stačí vyjít na verandu a promluvit si s námi.
Madam, jste tam sama?
Madam, prosím otevřete dveře.
Dano, musíme s vámi hned mluvit!
Máme o vás starost!
Jsem v domě. Pospěš.
Dano, pojďte ven!
Zpráva nebyla odeslána
Pojďte hned ven!
PŘÍZEŇ
Bravo!
Přišla sis to vychutnat?
Ale ne. To by bylo moc snadné.
Ta protiakce od tebe byla docela mazaná, Dominique.
Ale ujišťuju tě, že nebýt…
PŘED DVĚMA DNY
Co teda chceš?
Přišla jsem, Alexis, abych ti dala něco, co ty bys mi nikdy nedala.
Varování.
To zní zlověstně.
Odteď se při všem, co děláš, na každém kroku…
Upomínka VEČEŘE
Dříve nebo později…
- Kruci. - …tam budu stát já.
Je to naprosto jednoduché, drahá.
Ahoj, Nisey. Omlouvám se, přijdu pozdě.
To nevadí. Kde jsi?
Hned tam budu. Zapomněla jsem se. Promiň.
Nespěchej. Zrovna jsme přijeli.
Sakra.
Já nevím. Je tu toho tolik.
- Ještě na někoho čekáme? - Ano.
- Alane, je to jen 15 minut. - Jen?
Moc se omlouvám.
- Nemohla jsem sehnat taxík. - Ale ne!
To nevadí, zlato!
- Ahoj! - Ahoj.
- Panečku. - Ukaž se.
- To jsou ale krásné šaty! - Díky.
- Ahoj, strejdo Alane. - Ahoj, Dano.
Takže, Dano.
Musím říct,
že nás překvapilo, když jsme až včera zjistili, že jsi tady.
Mohla jsi nám dát vědět, že plánuješ výlet.
- To nic. - Mohli jsme…
- To nevadí. - Kde jsi ubytovaná?
No jo. O to vlastně jde.
Koupila jsem dům.
- Jo. Překvápko! - Cože?
Jak to myslíš, že jsi koupila dům? Kde?
Tady. Stěhuju se do Los Angeles.
Moment. Jak jsi mohla koupit dům bez práce?
- Prodala jsem cihlák. - Cože?
- Já vím.
Myslela jsem, že to bude trvat.
Ale prodal se hned. Trhy jsou teď šílené.
Brzdi. Za kolik jsi ho prodala?
- Za dost. - Počkat. Počkej chvilku.
Kdy se to vlastně stalo?
Minulý měsíc. Ale uzavřeli jsme to nedávno.
A to už sis koupila dům?
Jo, tak nějak se to seběhlo všechno najednou.
Zvažovala jsem to už dlouho
a realiťák tady má známého, co má známého, a…
Je to vážně hezký dům.
Je poblíž Silver Lake.
Udělali mi virtuální prohlídku, kde vidíš všechno vybavení.
- To jsi ho před koupí ani neviděla? - Viděla jsem ho online.
Počkat. To jsi ho koupila přes internet?
- Ano, ale o nic nejde. - Bože. Ale jde.
- Proč se chováte takhle? - Byl to dům její matky.
Ale babička ho nechala mně.
Všichni přestaňte. Ano?
Máte vybráno?
Ne. Děkuji. Ještě pár minut.
Ano, prosím.
- Co s tím vínem zpomalit? - To ona potřebuje zpomalit.
Byl to dům za dva miliony.
- Zbláznila ses? - Alane.
Běž na chvilku ven.
Jsem zmatená. Myslela jsem, že budete…
Vždycky jsi chtěla, abych bydlela blíž.
A v New Yorku mi nic nezůstalo.
Jste jediní příbuzní, co mi zbyli.
Jistě, Dano.
Jen to je…
Je to velká novina.
- Myslela jsem, že budeš nadšená. - To jsem. Jsme nadšení.
Jen to je… Je toho hodně.
Ale pojďme si objednat.
A pak chci slyšet tvůj plán. Protože jsme sice milí,
ale určitě nejsme jediný důvod, proč ses přestěhovala.
Snažím se prosadit jako scenáristka pro televizi.
Pro tele…
Už je to lepší.
Můžeme…
Jo, ano… Objednáme si. Děkuji.
Určitě nechceš odvézt?
Ne, mám to zařízené.
Určitě?
Víš to jistě?
Počkej. Pošli mi adresu a…
Nemocnice je tím směrem. Můžu se tam zítra před směnou zastavit.
Jasně.
Fajn.
Tak jo.
Uvidíme se zítra.
- Opatruj se. - Dobře.
- Určitě máš odvoz? - Jo.
- Dobře. - Mám.
- Tak jdeme. - Díky.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
To byla hrůza.
- Cože? - Zdravím.
Pardon. Chci zavolat Uber, ale umřel mi mobil.
Nemáte náhodou nabíječku?
Promiň, zlato. Tohle nenabízíme.
Mám nabíječku v autě, ale jedete na východ, nebo na západ?
Do Silver Lake.
Fajn, tam mám cestu. Můžu vás svézt.
Bude to o dost rychlejší, než kdybych šel do auta,
přinesl nabíječku, nabila jste si telefon
a pak čekala, až vás vyzvedne jiný cizí člověk.
Jak se jmenujete?
Dana.
Fajn.
Zdravím, všichni, jsem Kevin. Pracuju tady.
Dobrá, tohle je Dana.
Má těžký večer. Potřebuje odvézt domů. Bojí se, že jsem vrah.
Jestli zmizí, řekněte poldům, že jsem to byl já.
Byl to Kevin, číšník alias vrah, co tady pracuje.
- Dobrý? Je vám líp? - Ne.
Dobře. Do mého auta. Jen vtip. Chcete jet?
Byli ti dva velmi atraktivní lidé vaši rodiče?
Teta a strejda.
Zdají se milí.
Jo, zachytil jsem u večeře nějaké napětí.
Jo.
Ale asi jsem se spletla.
- Aha. A v čem? - Myslela jsem, že mě rádi uvidí.
Ona je docela v pohodě.
Vyrůstat s ní bylo fajn.
- Problém je v něm. - Ano?
Bývala jeho trofejní manželka, ale teď už je spíš jeho pečovatelka.
Strejda Alan.
Vlastně býval polda.
- Jejda. - No jo.
Nemáte taky takové příbuzné?
Bývalé poldy?
Ne, myslím…
Rejpaly. Ať uděláte cokoli, stejně je to špatně.
Ne. Vůbec netuším, o čem to mluvíte.
Celá moje rodina mě bezpodmínečně miluje.
Taky skáčou radostí do stropu, že jsem číšník. Takže…
To byl vtip.
Tohle je vaše auto?
Můj vražedný vrak. To nejhezčí, co mám.
Nechal mi ho úžasný dědeček.
Vteřinku.
Ano, díky.
- Tady je ta nabíječka. - Díky.
Mimochodem, jsem Kevin.
Ahoj, Kevine.
Denise Pozor. LA je samý cvok.
Pak napiš. Promiň za Alana.
Jsi tady nová?
Jak jsi to poznal?
Někdo ti lhal a řekl ti, že bydlíš v Silver Lake.
Přistěhovala jsem se z Brooklynu.
Nekecej. Brooklyn je fajn. V New Yorku jsem studoval.
Připadáš mi hrozně povědomá.
Byla jsi někdy v NorthSix ve Williamsburgu?
Ne.
Hrával jsem tam s kapelou.
Máš v LA hodně kamarádů?
Ne, jsem tu sama.
Ty modré dveře napravo.
Hezký dům. Co že to děláš?
Jsem spisovatelka.
Díky za svezení.
Není zač. Vítej v LA. A jestli budeš někdy potřebovat…
Kruci! Není ti nic?
Jsem v pohodě.
Do hajzlu.
Jasně, můžu ti pomoct nahoru?
Ne, to je dobrý. To ty pitomé boty.
- Dobře. - Díky.
Dano? Jo.
- Díky. - Jo.
- Tohle tady má být? - Co?
Ne. To je na vyhození. Stěhováci je omylem zabalili.
- Fakt? - Nemám je jak přehrát.
- Chceš nějaké? - Jo. Určitě?
Jo.
Bezva. Díky.
Cože?
To mě poser, Luther Vandross?
Panebože.
Grace Jones.
Zbožňujete jih Francie,
i když vám na jachtách bývá nevolno.
Jen na malých jachtách.
Ještě něco?
Z internátní školy v Gstaadu vás vyhodili.
A několik měsíců jste dělala modelku malíři v Hamburku.
Špatně. Bylo to v Bruselu. A je to naprosto nepodstatné.
Dobrá. Zásadnější věci.
Jste velmi zranitelná ohledně vašich dětí a naprosto nemilosrdná…
Shoda! Oba jste dali lajk
…ke svým nepřátelům. Také…
Opravdu?
To šampaňské očividně v lahvi přemrzlo.
Jestli vám není po chuti, slečno Deverauxová,
nepijte ho. Kaviár vám doufám po chuti je.
Co ty tady? Co ještě hledáš?
Já vám nevím. Obvykle jím…
Svezu tě, naskoč si
…jen ten nejlepší.
Podívejte, slečno Deverauxová, ať už děláte v Denveru cokoli,
doporučuji, abyste si na mě dávala pozor.
- Paní, potřebujete něco? - Slyšela jsem z pokojíčku Rufuse.
- Já jsem nic neslyšela. - Ale já ano.
Vraťte se do postele.
- Ale mohlo by mu něco… - Klid!
Nevzbuďte manžela.
Jestli vás takhle chytí,
dá nám oběma co proto.
Víte, že je nerad, když jste takhle úzkostlivá.
Ale zrovna jsem tam byla a malý je v pořádku.
Ale půjdu ho ještě zkontrolovat.
Vy se vraťte do postele.
Dítě se nenaučí spát celou noc, když ho budete pořád vyrušovat.
Ležel na břiše.
Otočila jsem ho.
Haló?
Kdo je tam?
Tak kdo se tam schovává?
On… Nemohl dýchat. Já…
Já jsem ho otočila.
Kdo je to?
Já jsem Dana.
Dana.
To je pro jednoho velký dům.
Myslíš?
Ano.
Ale z prodeje cihláku ti ještě nějaké peníze musely zůstat.
- Je to tak? - Je to tak.
A jaké s nimi máš plány?
Nevím. Žít, než se mi podaří sehnat práci.
Mrzí mě, že jsem toho na tobě nechala tolik.
Víš, s tvou babičkou nám to skřípalo, ale i tak mě to zasáhlo.
A je mi líto, že jsem se z toho nedokázala vyhrabat a být ti víc nablízku.
To nevadí.
Ale vadí.
Ale teď ti chci pomoct.
Tak jo, kde máš ručníky?
A předložku?
A závěs do sprchy?
Právě jsem přijela, Nisey. Dej mi minutku.
Ale kdy ses naposledy sprchovala? A proč je tvoje deka tady na zemi?
Kruci. Vlastně jsem se tam probudila.
Vážně?
- Jo, asi jsem byla náměsíčná. - Náměsíčná?
Jo. Zdálo se mi…
o mé matce.
Ale nebyla to ona. Jako by mě…
napadla a pak jsem se vzbudila.
Je to divné. Neumím to vysvětlit.
Dobře, Dano.
Takže na rovinu, nemám z toho dobrý pocit.
Vlastně mám obavy.
Z čeho?
Nepřipadá ti to trochu impulzivní?
Všeho nechat, přestěhovat se sem a nikomu o tom neříct?
Nemáš tady ani postel.
Nehodilo by se dát příbuzným vědět dopředu?
Proč bych to měla dělat?
Celý rok jsem sama dřepěla v tom velkém domě
a nikdo se mi neozval.
Mám svůj vlastní život, víš?
Nikdo neříká, že nemáš vlastní život…
Jde o to, že babička nenechala ten dům tobě?
Jsi naštvaná? Jde o peníze?
Pro tvou informaci jsem se na tom rozhodnutí podílela,
- takže ani ne. - Vážně?
Fajn. Na jakém rozhodnutí?
Nechat ten dům tobě.
Moje máma ti chtěla dát stabilitu. Dělala si o tebe starosti
a teď chápu proč.
Protože mi to připadá velmi povědomé.
Povědomé?
Tvou mámu jsem měla moc ráda.
Olivia pro mě byla jako sestra.
Ale její mysl byla velmi křehká.
Myslím, že kdyby Olivia dostala stabilitu,
možná by tady ještě byla.
- Ona i můj bratr… - Páni. Tohle je příliš.
- Některé věci bývají dědičné, Dano. - Páni.
- Mohou být v krvi. - To jako fakt?
- Jestli je někdo blázen, pak určitě ty. - Cože?
Jak jsem mohla vůbec věřit,
že ti záleží na mně nebo na někom jiném než na sobě?
Nevím, proč jsem věřila jedinému tvému slovu.
„Hrozně rádi tě tady uvidíme, Dano. Přijeď, kdykoli budeš chtít.“
To jsi řekla! Ale víš ty co?
To nevadí. Nevadí to, protože tě vlastně nepotřebuju.
Mám své vlastní peníze a umím se o sebe postarat.
Nepotřebuju tě.
- Fajn. - Nepotřebuju tě.
Dobře, fajn. A já zase nepotřebuju tohle.
Protože mám dneska dvojitou směnu, takže půjdu.
Fajn. Prosím, jdi.
Víš, co máš za problém? Myslíš, že víš všechno.
A víš ty co?
Až ti dojdou peníze z prodeje domu mé matky,
uvidíme, za kým se připlazíš, princezno.
Princezno? To jako fakt?
Jestli chceš vidět princeznu, koukni se do zrcadla!
- Holka. - Víš?
Dej se dohromady, než se pustíš do mě.
Protože tohle není v pořádku.
Ty nejsi v pořádku!
Dej si sprchu!
Kevin – POČKEJ! Teď mi došlo, jak to zní. Kruci, promiň.
Teď mě máš za úchyla.
Vlastně sháním odvoz.
Ahoj.
Jestli fakt chceš bydlet v LA, musíš si pořídit auto.
- Vlastně nemám řidičák. - Cože?
Tak to dopadá, když vyrůstáš ve městě.
Ve městě.
Newyorčani mě s tímhle fakt štvou.
Na světě je asi milion měst.
- Můžu pustit něco jiného? - Jo. Bože, zachraň mě. Ano.
- Víš, že ta písnička je příšerná? - Fajn.
Tohle je bomba.
Co je to?
Tvé odpadky. Teď jsou z nich moje poklady.
Trochu jsem se bál, že si po té příšerné zprávě
vezmeš ty desky zpátky.
To pořád můžu.
Pověz mi o té kapele, kde jsi hrál.
To je na dlouho.
Tak začni.
Dělat v Subwayi sendviče nebylo mé životní poslání.
A pak se rozpadla punková scéna. Odjel jsem ze San Francisca a přijel sem.
Hrál jsem v pár mizerných indie kapelách a měli jsme pár koncertů.
A pak už toho bylo moc. Skončil jsem, ti sráči to nebrali vážně.
Asi jsem se měl přestěhovat do Brooklynu jako všichni kámoši, ale co už.
Myslím, že jsi o moc nepřišel.
To je od tebe milé. Stýská se ti po něm?
- Po Brooklynu? Ani ne. - Bezva.
To je spousta věcí.
Pak mě fakt chytl house.
Občas mi chybí hra na skutečné nástroje, ale kompozičně je to mnohem zajímavější.
A můžeš to dělat na notebooku. A od té doby makám na svém albu.
Kolik stojí?
Stojí 7 450.
Vezmu si ji.
East Side. Tam bydlíš.
Já taky.
Centrum. A támhle je Century City.
A pak domy zazobanců.
To je asi celé LA.
Fajn, tak mi pověz něco o televizi.
Co o ní?
Jak pro ni píšeš?
Fajn. Tak co do televize píšeš?
Zatím nic. Ale snažím se prosadit v telenovelách.
V telenovelách? Na to se lidi ještě dívají?
Je to nejsledovanější druh televizního pořadu.
Ale protože jsou diváci hlavně ženy, lidi si myslí, že se na ně nikdo nedívá.
Zásah.
Dívala jsem se na ně s babičkou pořád, než umřela.
Každý den.
General Hospital, Tak jde čas, All My Children.
Říkávala, že jsou to její příběhy.
Ty desky byly taky babiččiny?
Nevím, čí byly. Našla jsem je v nějaké skříni.
Řekl bych, že asi tátovy. Je tam hodně věcí od Funkadelic.
Měla by ses ho zeptat.
Ten je mrtvý, takže nemůžu.
To je mi líto.
Moje máma taky.
To je dobrý.
Jo, taky jsem v dětství přišel o oba rodiče.
To je mi líto.
Nechceš založit klub sirotků?
Nepotřebuješ s tím pomoct?
Vlastně jo.
Ale aspoň ti zaplatím za benzín.
To ne. Jsme teď spolu v klubu sirotků.
Sirotci sirotkům neplatí.
Směňují trauma za trauma.
To je teda postel.
Kolik dostanu hvězdiček?
Čtyři.
Čtyři a půl.
Z pěti?
To je drzost.
Dobře, druhý pokus.
Tohle píšeš ty?
Ne. Dělám diagramy k Dynastii.
Cože?
Jo. Mám knihu, co má člověka naučit, jak psát pro televizi.
Podíváš se na jeden díl
a napíšeš si všechno, co kdo udělá.
Třeba on jí dá facku.
Ona přejede psa. Takové věci. A pak ty události rozebereš.
Ale co je Dynastie?
To myslíš vážně?
Ty nevíš, co je Dynastie?
- Ne. - Dej pokoj.
- Ale můžu se poučit. - Přestaň.
- Poučím se. - Dobře.
Víš ty co? Dneska máš šťastný večer,
protože se brzy setkáš
s geniální herečkou Diahann Carroll.
- Vážně? - Kruci.
Nemám zapojený internet.
Cože? Nemáš internet?
Musím se připojit přes hot spot.
Řekněme, že se takto cítím proto, že toho máme hodně společného.
Co třeba?
Našeho tátu.
Ahoj.
Ahoj, kočičko.
Odkud ses tu vzala?
Dobrý, to je dobrý.
Mami!
Pomoc!
Rufusi?
Rufusi!
Panebože! Rufusi! On nedýchá.
Co to děláš? Slez z něho!
- Zabila jsi mi dítě! Lukeu! Tome! - Ne!
- On se topil! - Plaval!
Tome! Pomoc! Pomozte někdo!
Pomoc, prosím! Lukeu!
Rufusi.
Chlapečku můj.
- Co se tady k čertu děje? - Thomasi, ne! Prosím ne!
- Kdo jsi, kluku? - Thomasi, ne!
Dano.
Co se děje?
Dano. Jsi v pořádku?
Šla jsem si pro vodu.
Stála jsem tady a pila.
A najednou jsem tady nebyla. Byla jsem někde jinde.
- Kde? - To nevím.
U řeky.
Byl tam chlapec a žena.
Žena z toho snu, který jsem měla minulou noc o matce.
Takže jsi usnula?
Já nevím. Nemám ten pocit.
Jsem blázen? Zním jako blázen! Ale stalo se to!
Prostě se to stalo!
Nebyla jsem tady.
Půjdu tam.
Zdravím.
Dobrej.
Slyšeli jsme křik. Je tady všechno v pořádku?
Jo. Dana měla noční můru.
Už je v pohodě.
Kdo je Dana?
To je její dům. Přistěhovala se z Brooklynu.
Vy jste…
Bydlíme vedle.
Promiňte, kdo jste vy?
Jsem Kevin. Jsem Danin kamarád. Pomáhám jí se stěhováním.
- Jste v pořádku? - Ano.
Omlouvám se, jen jsem se vyděsila. Asi to je tím novým domem.
Znělo to, jako by vám někdo ubližoval.
Nic mi není, Kevin mi pomáhá.
Víte…
Tohle je velmi tichá čtvrť se spoustou dětí.
Jistě. Omlouvám se.
Dobře, dejte vědět, kdybyste něco potřebovala.
To určitě dá.
Pitomci.
Chceš zavolat tetě a strejdovi?
Ne.
Omlouvám se za to.
Už se ti to někdy stalo?
Ne, myslím, že ne.
Co kdyby sis šla dát sprchu a na chvilku vypnula?
Možná ti to pomůže se uklidnit.
Ty odcházíš?
Jen pokud chceš.
- Ahoj. - Ahoj.
Jak je ti teď?
Líp.
To je dobře.
Objednal jsem nám večeři. Snad máš ráda thajskou kuchyni.
A podle internetu to vypadá, že jsi byla náměsíčná.
To je úlet.
Ráno jsem se probudila vestoje uprostřed toho samého pokoje
a říkala jsem si, jestli jsem náměsíčná. To se mi ještě nikdy nestalo.
Prý to může být způsobeno nedostatkem spánku, stresem, cestováním.
Možná jsem měla nedostatek spánku.
Stres.
Přestěhovala jsem se přes celou zemi.
Je moje princezna z časového posunu náměsíčná?
Princezna? Cože?
Co je?
Proč jsi mi tak řekl?
Byl to jen vtip.
Proč je to vtipné?
Nekoupila sis zrovna celý tenhle barák úplně sama?
A právě jsi utratila hromadu prachů za spoustu věcí.
A to je v pohodě. Není nic špatného na tom mít prachy.
Prosím odejdi.
Počkej. Co se to stalo?
Musíš jít, Kevine. Promiň.
Tohle byla chyba.
Proč bys něco takového říkal? Vůbec nic o mně nevíš.
Já… tomu nerozumím, Dano.
- Fakt jsem nechtěl… - Musíš jít.
Fajn.
- Nemáš obavy z náměsíčnosti? - Zvládnu to.
Mám pocit, že bych se měl omluvit,
jestli ti připadá, že jsem tě soudil.
To jsem neměl v úmyslu.
Jen chci, abys viděla…
Kevine!
Dano?
Co to kurva…
Tome!
Hoří!
Tome, vzbuď se! Lukeu?
Rufusi?
Viděl někdo moje dítě?
Rufusi? Kde je…
Rufusi!
Co je to?
Jsem ve snu?
Je tohle sen?
Ty jsi Rufus?
Ty jsi ten přízrak…
Cože?
Ta mrtvá negřice, co u nás straší.
Co že jsem?
Hned jsem tě poznal.
Zachránila jsi mě, když jsem byl dítě. A pak když jsem se topil.
Máma tě viděla. Táta taky.
Ale já byl moc malej.
Kde to jsme, Rufusi?
Na naší plantáži. To snad nevíš?
Rufusi! Kde jsi, ty malej hajzlíku?
- Klid, pane. Je to jen kluk. - Ticho, nebo tě zmaluju taky!
Říkal jsem mu, ať si nehraje u toho krbu!
Rufusi!
Pojď sem! Rozsekám ti zadek, chlapče!
Ne! Nechoď pryč!
- Vylez, Rufusi! - Ne, nechoď pryč.
- Slyšel jsi mě? - On mě zabije.
- On mě zabije! - Rufusi!
Není to skutečné.
Vzbuď se, Dano. Vzbuď se.
Vzbuď se.
Dano.
Dano?
Jmenuješ se Dana, že?
Já ti neublížím. Neboj.
Znám slečnu Olivii.
Cože?
Je u Hagar. Stará se o ni.
Víš, jak se tam dostat?
Projdi tímhle lesem. Dojdeš na cestu.
Dej se doleva. Jdi kousek za křižovatku
a Hagařin domek bude napravo.
Než půjdeš, můžu se tě na něco zeptat?
Jsi anděl, nebo něco jiného?
Já nevím.
Hodně štěstí.
Musím se vrátit.
Hej!
Vidím tě, jak se schováváš v křoví! Vylez hned na cestu!
Pohyb!
Pojď sem!
Dělej.
Hagar?
Proč jsi nic neřekla, když jsem volal?
Co děláš venku tak pozdě?
Nemohla jsem spát.
Máš štěstí, že tě našel tady starej Daniel.
A ne nějakej jinej hlídač.
Mohli by myslet, že seš uprchlík.
Dobrá, tak se dej domů.
To jsou fakt hezký šaty.
Nechceš si je umazat.
Měl bych tě svézt zpátky, co?
Pojď.
Ne, díky.
Tak to abys šla domů.
Venku není bezpečno.
Prostě to vypij.
Chceš se uzdravit, nebo ne?
Tím kašlem vzbudíš Alice.
Možná bych měla jít pro nějaké dřevo.
Někdo je u dveří.
Hagar?
Ano?
Dano?
Pojď dovnitř.
To je vážně ona?
Ano, myslím, že ano.
Jmenuješ se Jamesová?
Ano.
Musíš být vyčerpaná.
Posaď se.
Nepotřebuješ něco? Třeba vodu?
- Zajdu ti ven pro vodu. - Ne.
Musím na vzduch. A nechám vás tady o samotě.
Panebože.
Panebože. Vážně to jsi ty.
Co je za rok?
Je rok 1815.
Z jakého roku jsi ty?
Z roku 2016.
Ale já tady trčím 11 nebo 12 let.
Já tomu nerozumím. Když jsem odešla, nebyly ti ani dva.
Byl rok 1993.
Ty jsi otrokyně?
Ne. Jsem volná.
Jak jsi věděla, že mě najdeš tady?
Jeden otrok. Muž.
Luke? Plešatý?
Viděl tě, jak jsi zmizela u řeky. Před lety.
Rychle mi pověz, jak to děláš.
Jak se vracíš domů?
Já to nevím.
Nevím.
Jak to, že nevíš?
- Já nevím. Prostě se to stane. - Jak se to prostě stane?
Já nevím. Nechápu, co se děje.
Nechápu, co se děje.
Kolikrát jsi přešla tam a zpátky?
Třikrát.
Kolik ti je?
Dvacet šest.
Mně bylo 26, když se mi tohle stalo.
Pamatuješ si mě vůbec?
Co říkal tvůj otec o tom, co se stalo?
Je mrtvý.
Cože?
Zemřel při té nehodě s tebou.
Panebože.
Mrtvý. Dano.
Kdo…
Kdo tě vychovával?
Já tomu nerozumím.
Ty žiješ?
Panebože.
- Pane Danieli, prosím. - Sklapni. Radši mi to řekni.
Sklapni!
- Co se děje? - Prosím, pane Danieli.
Co je tohle za ďáblovo dílo?
- Budeme muset utíkat. - Cože?
Co jsi jí to řekla?
Že musíme utíkat!
To teda ne, negřice. Ne!
Krucinál!
Takže ty seš uprchlík, co? Počkej, až se to dozvěděj.
Co se děje v domě týhle děvky!
Vrať se sem! Vrať se…
Přestaň utíkat!
Pojď sem.
Jen pojď sem.
Krucinál.
Víš, že za tohle zaplatíš, že jo?
No tak.
- Dano. - Dano!
- Počkej! - Dano!
Hej, to jsem já.
To jsem já!
- Jsem Kevin. Dano, to jsem já. - Padej ode mě!
To jsem já.
Jsem blázen.
Ne. Viděl jsem, jak jsi zmizela a pak se zase objevila.
Nejsi blázen. Ať je to cokoli, je to skutečné.
Je to skutečné.
Ona je tam.
Kdo?
Dano.
Kdo je tam?
Dano.
Moje matka.
Ona žije.
Překlad titulků: Lenka Večerková