Kevin?
Kevin!
SARE
ASPIRINĂ
ÎN PREZENT
Introduceți parola
Telefonul e blocat
Se caută rețea Wi-Fi
adidas_gratuit
UNDE SĂ FIU?
Doamnă, ați înțeles?
Da. Dați-vă la o parte!
Domnișoară?
Da?
Bună! Am primit o reclamație de la vecini.
Vreți să deschideți ca să putem vorbi?
Nu, mulțumesc! Sunt OK.
Nu e nevoie să intrăm.
Puteți ieși pe verandă ca să vorbim.
Doamnă, sunteți singură?
Doamnă, vă rog să deschideți ușa!
Dana, trebuie să vorbim. Acum!
Ne facem griji pentru tine.
Sunt în casă. Hai!
Ieși, Dana!
Mesaj netrimis.
Ieși acum!
ÎNRUDIȚI
Bravo!
Ai venit să te dai mare?
Nu, ar fi prea ușor.
Ai fost foarte isteață să începi contra-achiziția.
Dar dacă nu era…
CU DOUĂ ZILE ÎN URMĂ
Și ce vrei?
Am venit să-ți dau ceva ce tu nu mi-ai da niciodată.
Un mic avertisment.
De rău augur.
De acum încolo, fiecare afacere, fiecare pas…
CINĂ DENISE, ALAN
Pentru că mai devreme…
- La naiba! - …eu o să fiu acolo.
E atât de simplu, draga mea.
Nisey! Îmi pare rău că întârzii!
E-n regulă. Unde ești?
Vin imediat. M-am luat cu altele. Scuze!
Nu te grăbi! Abia am ajuns.
La naiba!
Nu știu. Sunt multe.
- Mai așteptați pe cineva? - Da.
- Alan, au trecut doar 15 minute. - Doar?
Îmi pare rău!
- Nu am găsit taxi. - Nu!
E-n regulă, scumpa mea!
- Bună! - Bună!
- Doamne! - Ia te uită!
- Ce rochie frumoasă! - Mulțumesc!
- Bună, unchiule Alan! - Bună, Dana!
Deci, Dana…
Trebuie să recunosc,
am fost șocați să aflăm abia ieri că ai ajuns în oraș.
Mi-ar fi plăcut să ne anunți că vrei să vii aici.
- E OK. - Te ajutam…
- E OK. - Unde stai?
Da, păi asta e interesant.
Am cumpărat o casă.
- Da. Surpriză! - Cum?
Cum adică ai cumpărat o casă? Unde?
Aici. Mă mut în Los Angeles.
Cum ți-ai luat casă dacă nu ai serviciu?
- Am vândut vila. - Cum?
- Ce ai făcut? - Știu.
Credeam că durează măcar un an.
Am vândut-o într-un weekend. Piața de acolo…
- E o nebunie. - Cu cât ai vândut-o?
- Cu suficient. - Stai puțin!
Când s-a întâmplat asta?
Luna trecută, dar abia am finalizat afacerea.
Și deja ai cumpărat o casă?
Da. S-au întâmplat cam în același timp.
Mă gândeam să o fac de mult.
Agentul imobiliar avea niște relații aici și…
Casa e foarte drăguță.
E lângă Silver Lake.
Am făcut turul virtual.
- Am văzut toate dotările. - Virtual?
Ai cumpărat-o fără să o vezi?
Am văzut-o pe internet.
Stai! Ai cumpărat-o de pe internet?
- Da, nu e mare lucru. - Doamne! Ba e.
De ce vă deranjează?
Pentru că era casa mamei ei.
Bunica mi-a lăsat-o mie.
Opriți-vă! Vă rog! Bine?
Vreți să comandați?
Nu mai vreau, mersi! Comandăm în câteva minute.
Puneți, vă rog!
- Las-o mai ușor cu vinul, da? - Ea să o lase mai ușor.
Casa costa două milioane.
- Ești dusă? - Alan!
Fă o pauză!
Nu înțeleg. Credeam că vei fi…
Ziceai că ți-ar plăcea să fiu mai aproape.
Nu mă mai lega nimic de New York.
Voi sunteți singurele rude pe care le mai am.
Bineînțeles, Dana.
Doar că…
sunt multe de asimilat.
- Credeam că te vei bucura. - Așa e.
Ne bucurăm, bine?
Doar că sunt multe de asimilat.
Dar hai să comandăm, bine?
Și vreau să aud ce planuri ai. Știu că suntem simpatici.
Dar nu cred că te-ai mutat aici doar pentru noi.
Încerc să mă apuc de scris scenarii pentru emisiuni TV.
Televiziu…
Mai bine!
Putem să…
Putem să comandăm? Mulțumesc!
Sigur nu vrei să te duc eu?
Da, am rezolvat.
Sigur?
Ești sigură?
Stai! Trimite-mi un mesaj cu adresa și…
Spitalul e în drum. Pot să trec pe la tine mâine, înainte de serviciu.
Bineînțeles.
Bine.
Ne vedem mâine.
- Ai grijă de tine! - Da.
- Sigur nu te ducem? - Da.
- Bine. - Mă descurc.
- Haide! Bine. - Mersi!
- Pa! - Pa!
Pa!
Ce coșmar!
- Cum? - Bună!
Încerc să chem un Uber și nu mai am baterie.
Ai un încărcător?
Îmi pare rău, scumpo! Nu am.
Am eu încărcător în mașină. Mergi spre est sau spre vest?
Spre Silver Lake.
Bine. Încolo merg și eu. Pot să te duc.
E mai rapid decât să mă duc la mașină,
să iau încărcătorul, să încarci telefonul
și să aștepți să te ia cu mașina un alt străin.
Cum te cheamă?
Dana.
Bine, mișto!
Oameni buni, sunt Kevin. Lucrez aici.
Ea e Dana.
Are o seară proastă. N-are cu ce să ajungă acasă.
Se teme să nu fiu criminal.
Dacă dispare, să spuneți poliției că eu sunt vinovat.
Kevin, ospătarul criminal care lucrează aici.
- E bine? Te simți mai bine? - Nu.
Bine. Urcă în mașina mea! Glumesc. Mergem?
Oamenii ăia foarte chipeși erau părinții tăi?
Mătușa și unchiul.
Par simpatici.
Da, m-am prins că a fost o atmosferă ciudată la cină.
Da.
Cred că am greșit.
- Cu ce? - Am crezut că se vor bucura să mă vadă.
Mătușa e detreabă.
Mă distram cu ea.
- El e problema. - Da?
Inițial a luat-o de soție-trofeu și acum a ajuns un soi de infirmieră a sa.
Unchiul Alan.
A fost polițist.
- Hopa! - Da.
Ai și tu rude de genul ăsta?
Foști polițiști?
Nu.
Genul negativist. Care să creadă că tot ce faci e o greșeală.
Nu știu ce vrei să spui.
Întreaga mea familie mă iubește necondiționat.
Sunt foarte mândri de mine că sunt ospătar.
Glumesc.
Asta e mașina ta?
Mașina crimelor. Da, e cel mai mișto lucru pe care-l am.
Mi-a lăsat-o grozavul meu bunic.
Numai puțin!
Da, mulțumesc!
- Uite aici încărcătorul! - Mersi!
Apropo, eu sunt Kevin.
Bună, Kevin!
MESAJ LA-ul e plin de nebuni.
Scrie-mi când ajungi acasă.
Ești nouă în zonă?
De unde știi?
Cineva te-a mințit și ți-a zis că locuiești în Silver Lake.
M-am mutat aici din Brooklyn.
Da? Brooklynul e grozav! Am mers la școală în New York.
Să știi că îmi pari foarte cunoscută.
Ai fost vreodată în barul NorthSix din Brooklyn?
Nu.
Pe vremuri cântam acolo într-o formație.
Ai mulți prieteni în Los Angeles?
Nu, sunt singură.
La ușa albastră, pe dreapta.
Frumoasă casă! Cu ce te ocupi?
Sunt scriitoare.
Mersi că m-ai adus!
Cu plăcere. Bun-venit în LA! Și dacă ai vreodată nevoie…
La naiba! Ești bine?
Sunt bine.
Ce naiba?
Sigur, pot să… Vrei să te ajut?
Nu, sunt bine. De vină sunt pantofii.
- Bine. - Mersi!
Dana? Poftim.
- Mulțumesc! - Da.
- E normal să fie astea aici? - Cum?
Nu. Sunt de aruncat.
Le-a adus firma de mutări din greșeală.
- Da? - N-am la ce să le ascult.
- Vrei să iei din ele? - Da. Ești sigură?
Da.
Tare! Mulțumesc!
Ce?
Luther Vandross, pe bune?
Doamne!
Grace Jones!
Iubești sudul Franței,
chiar dacă ai rău de mare când ești pe iahturi.
Doar pe iahturi mici.
Altceva?
Ai fost exmatriculată dintr-un internat din Gstaad.
Și ai lucrat pentru câteva luni ca model în Hamburg.
Greșit. Bruxelles. Detalii neimportante.
Bine, în adâncul sufletului,
ești foarte vulnerabilă când vine vorba de copiii tăi și nemiloasă…
Potrivire! Vă plăceți
…când vine vorba de dușmani.
Chiar așa?
E evident că șampania a fost înghețată în sticlă cândva.
Dacă șampania ți se pare răsuflată,
nu o bea, dar caviarul n-are nimic, sper.
Și aici am dat de tine… De ce mai ai nevoie?
Nu știu. Sunt icre Osetra.
Ofer multe experiențe
Prefer icrele de morun.
Dră Deveraux, nu știu ce cauți în Denver.
Dar îți sugerez să ai grijă cu mine.
- Doamnă, vă aduc ceva? - Îl aud pe Rufus.
- Nu am auzit nimic. - Eu am auzit.
Mergi înapoi la culcare!
Dar poate e ceva…
Nu-ți trezi soțul!
Dacă te vede așa, o să ne bată pe amândouă.
Știi că nu-i place să te agiți atâta cu copilul.
Dar tocmai am fost la el și era bine.
Dar mă duc să verific dacă ai auzit ceva.
Du-te la culcare!
Copilul nu învață să doarmă toată noaptea dacă îl tot deranjezi.
Era pe burtă.
L-am întors eu.
E cineva?
Cine e acolo?
Cine se ascunde acolo?
Nu putea să respire. Eu…
L-am întors.
Cine ești?
Sunt Dana.
Dana.
E mare pentru o persoană.
Chiar așa?
Da.
Dar cred că ți-au mai rămas ceva bani după ce ai vândut vila.
- Corect? - Corect.
Și ce planuri ai cu ei?
Nu știu. Cheltuiesc din ei până mă angajez.
Mă simt prost că te-am lăsat să te descurci singură.
Nu m-am înțeles perfect cu bunica ta, dar tot am suferit.
Și îmi pare rău că nu mi-am revenit să fiu mai implicată cu tine.
A fost în regulă.
Nu a fost.
Dar acum vreau să te ajut.
Unde sunt prosoapele tale?
Și covorașul de baie?
Și perdeaua de la duș?
Abia m-am mutat. Dă-mi timp!
Bine, dar când ai făcut duș?
Și ce caută cuvertura pe jos?
Doamne! Aici m-am trezit.
Da?
Cred că am mers în somn.
Somnambulă?
Da, am visat…
despre mama, dacă-ți vine să crezi.
Dar nu era ea. M-a…
M-a atacat, apoi m-am trezit.
E ciudat. Nu pot să-ți explic.
Bine, Dana.
Îți spun sincer, nu am o părere prea bună despre toate astea.
Chiar îmi fac griji.
Despre ce?
Nu ți se pare că te-ai cam grăbit?
Ai renunțat la toate și te-ai mutat aici fără să spui nimănui?
Fără măcar să ai un pat pregătit.
Nu credeai că merită să ne avertizezi?
De ce să vă avertizez?
Am stat singură un an întreg în casa aia mare.
Nu m-a contactat nimeni.
Am și eu o viață de trăit, știi?
Nimeni nu spune că nu ai o viață.
Faci așa pentru că nu ți-a lăsat ție casa?
Ești supărată? E vorba de bani?
M-a consultat înainte să ia decizia aia, ca să știi.
- Așa că nu. - Serios?
Bine. Ce decizie?
Să moștenești casa.
Mama își făcea griji. A crezut că ai nevoie de stabilitate.
Acum înțeleg de ce.
Parcă am mai văzut situația asta.
Chiar așa?
Am iubit-o pe mama ta.
Olivia mi-a fost ca o soră.
Dar mintea ei era foarte fragilă.
Cred că dacă Olivia ar fi avut puțină stabilitate,
poate încă ar fi cu noi.
- Ea și fratele meu… - Bine, e prea de tot!
Unele afecțiuni pot fi genetice, Dana.
- Poți să le ai în sânge. - Serios?
- Dintre noi, tu ești cea nebună. - Poftim?
Nu știu de ce am crezut
că îți pasă de mine sau de altcineva în afară de tine.
Nu știu de ce am crezut ce mi-ai spus.
„Ne-ar plăcea să fii aici, Dana. Vino când ești pregătită!”
Ai spus asta. Dar știi ceva?
E-n regulă, pentru că nu am nevoie de tine.
Acum am banii mei și pot avea singură grijă de mine.
N-am nevoie de tine.
- Bine. - Nu am nevoie.
Bine. Eu nu am nevoie de ce se întâmplă acum.
Pentru că lucrez o tură dublă azi și o să plec.
Bine. Pleacă.
Știi care e problema ta? Crezi că le știi pe toate.
Știi ceva?
Când se duc banii luați pe casa mamei mele,
să vedem la ușa cui vii să bați, prințeso.
„Prințeso”? Pe bune?
Dacă vrei să vezi o prințesă, uite-te în oglindă.
- Fetițo! - Da?
Calmează-te înainte să mă ataci.
Pentru că nu e în regulă.
Nu ești bine!
Fă un duș!
Kevin - AȘTEAPTĂ!
Tocmai mi-am dat seama cum sună. Scuze!
Mă crezi un nemernic.
Vreau să mă duci undeva.
Bună!
Dacă vrei să rămâi în Los Angeles, îți trebuie mașină.
Nu am permis.
Cum?
Așa se întâmplă când crești la oraș.
La oraș?
Cei din New York mă omoară cu „la oraș”.
Sunt un milion de orașe în lume.
- Putem asculta altceva? - Da.
Da, salvează-mă!
- Știi că piesa asta e oribilă, nu? - Bine.
Asta e genială.
Ce e asta?
Gunoiul tău care a devenit comoara mea.
Începusem să mă îngrijorez că îți vrei albumele înapoi
după mesajul ăla oribil.
Încă nu e prea târziu.
Zi-mi despre formația în care ai fost!
E o poveste lungă.
Începe!
Și menirea mea nu era să fac sandvișuri la Subway.
Apoi cultura punk s-a dus de râpă. M-am mutat aici din San Francisco.
Am fost un timp în niște formații varză. Am mers în turnee distractive.
Până mi s-a luat și am renunțat.
Idioții ăia nu erau foarte serioși.
Trebuia să mă mut în Brooklyn ca toți prietenii mei.
În fine!
Nu cred că ai ratat multe.
Drăguț că spui asta. Ți s-a făcut dor?
- De Brooklyn? Nu. - Grozav!
Ce de chestii ai luat!
Apoi a început să-mi placă muzica house. Câteodată mi-e dor să cânt la instrumente.
Dar compoziția e mai interesantă.
Și poți lucra de pe laptop.
De atunci lucrez la albumul meu.
Cât costă?
E 7450 de dolari.
Îl iau.
East Side. Tu locuiești acolo!
Și eu la fel.
Centrul. De partea cealaltă e Century City.
Și acolo sunt casele bogătașilor.
Cam ăsta e LA-ul.
Povestește-mi despre faza cu televiziunea!
Ce e cu ea?
Cum scrii?
Bine. Pentru ce gen de emisiuni scrii?
Încerc să scriu scenarii de telenovele.
Telenovele? Se mai uită lumea la telenovele?
E cel mai urmărit tip de emisiune din lume.
Dar audiența e majoritar feminină
și lumea crede că nu au audiență.
Așa-i!
Mereu mă uitam cu bunica înainte să moară.
În fiecare zi.
General Hospital, Zile din viața noastră, Destine secrete.
Bunica le zicea poveștile ei.
Și albumele erau tot ale bunicii?
Nu știu ale cui au fost. Le-am găsit într-un dulap.
Probabil erau ale tatălui tău. Multe erau cu muzică funkadelic.
Întreabă-l pe el!
Nu pot. Și el e mort.
Îmi pare rău!
Și mama.
E-n regulă.
Da, și eu mi-am pierdut părinții când eram mic.
Îmi pare rău!
Vrei să înființăm clubul orfanilor?
Ai nevoie să te ajut cu lucrurile alea?
Da.
Dar lasă-mă să-ți plătesc carburantul.
Nu. Acum suntem colegi în clubul orfanilor.
Orfanii nu dau bani altor orfani.
Fac schimb de traume.
Ditamai patul!
Câte stele îmi dai?
Patru stele.
Patru și jumătate.
Din cinci?
Nepoliticos.
Bine, mai încerc o dată.
Tu ai scris asta?
Nu. Fac structura telenovelei Dinastia.
Cum?
Există o carte care te învață cum să scrii scenarii de televiziune.
Urmărești un episod
și scrii ce fac toate personajele.
Un personaj dă o palmă.
Altul calcă câinele cu mașina. Apoi descompui acțiunile.
Dar ce e Dinastia?
Vorbești serios?
Nu știi ce e Dinastia?
- Nu. - Oprește-te!
- Dar pot afla. - Oprește-te!
- Pot învăța. - Bine.
Astă-seară e seara ta norocoasă.
pentru că o să descoperi
genialitatea lui Diahann Carroll.
- Chiar așa? - La naiba!
Nu am internet.
Cum? Nu ai internet?
O să mă conectez la hotspotul meu.
Să spunem că asta e părerea mea pentru că avem atâtea în comun.
Ca de exemplu?
Pe tatăl nostru.
Bună!
Bună, puișor!
De unde ai venit?
E-n regulă.
Mami!
Ajutor!
Rufus?
Rufus!
Doamne! Rufus! Nu respiră.
Ce faci? Lasă-l în pace!
- L-ai omorât! Luke! Tom! - Se îneca! Ajunge!
- Se îneca. Ajunge! - Înota!
Tom! Să mă ajute cineva!
Ajutor, vă rog! Luke!
Rufus!
Puișorul meu!
- Ce dracu' se întâmplă aici? - Thomas! Nu, te rog!
- Cine ești? - Thomas, nu!
Dana!
Ce se petrece?
Dana! Ești bine?
M-am trezit să iau un pahar cu apă.
Eram aici și beam apa.
Și dintr-odată nu am mai fost aici. Eram în altă parte.
- Unde? - Nu știu.
Lângă un râu.
Acolo erau un băiat și o femeie.
O femeie care era în visul cu mama de aseară.
Deci ai adormit?
Nu știu. Nu pare.
Sunt nebună? Dar asta s-a întâmplat.
Tocmai s-a întâmplat.
Nu mai eram aici.
Da, deschid eu.
Bună!
Salut!
Am auzit țipete puternice. E totul în regulă?
Da. Dana a avut un coșmar.
E bine acum.
Cine e Dana?
E casa ei. Tocmai s-a mutat aici din Brooklyn.
Voi sunteți…
Noi suntem vecinii.
Scuze, tu cine ești?
Eu sunt Kevin. Sunt amicul Danei. O ajut cu mutatul.
- Ești bine? - Da.
Scuze! M-am speriat. Probabil din cauză că e casa nouă.
Ni s-a părut că ai pățit ceva.
Sunt bine. Mă ajută Kevin.
Ei bine…
cartierul ăsta e foarte liniștit și sunt mulți copii pe aici.
Bineînțeles. Scuze!
Bine. Să ne spui dacă te putem ajuta cu ceva.
Sigur.
Ce nemernici!
Vrei să-ți suni unchii?
Nu.
Îmi pare rău!
Ți s-a mai întâmplat?
Nu chiar. Nu. Nu cred.
Mergi să faci un duș și să te relaxezi!
Poate te va ajuta să te calmezi.
O să pleci?
Doar dacă vrei tu să plec.
- Bună! - Bună!
Cum te simți?
Mai bine.
Asta e bine.
Am comandat mâncare thailandeză. Sper că-ți place.
Am căutat pe internet și se pare că suferi de somnambulism.
Ce nebunie!
De dimineață m-am trezit în picioare în aceeași cameră.
M-am gândit: „Să fi mers în somn?” Nu mi s-a mai întâmplat.
Tulburarea poate fi cauzată de lipsa de somn, stres, drumurile lungi.
Nu am prea dormit.
Am fost stresată.
M-am mutat din celălalt colț al țării.
Diferența de fus orar mi-a făcut prințesa somnambulă?
Prințesă? Ce?
Ce?
De ce mi-ai spus așa?
Glumeam.
De ce ți se pare amuzant?
Nu ai cumpărat casa asta singură?
Și ți-ai cumpărat o grămadă de lucruri scumpe.
Și e-n regulă. Nu e rău să ai bani.
Vreau să pleci.
Stai! Ce s-a întâmplat?
Vreau să pleci, Kevin! Îmi pare rău!
A fost o greșeală.
De ce ai spune așa ceva? Nu știi nimic despre mine.
Nu înțeleg, Dana.
- Chiar nu încercam… - Vreau să pleci.
Bine.
- Nu ți-e teamă de somnambulism? - Mă descurc.
Cred că ar trebui să-mi cer scuze
dacă ți s-a părut că te judec.
Nu asta a fost intenția mea.
Vreau să înțelegi…
Kevin!
Dana?
Ce naiba?
Tom!
Incendiu!
Tom, trezește-te! Luke?
Rufus?
Stai! Mi-a văzut cineva copilul?
Rufus! Unde e…
Rufus!
Ce se petrece?
Visez?
Ăsta e un vis?
Tu ești Rufus?
Tu ești stafia…
Ce?
Ești cioara moartă care ne vrea pământul.
Cum mi-ai spus?
Știu că tu ai fost.
M-ai salvat când eram bebeluș și când mă înecam.
Mama te-a văzut. Și tata te-a văzut.
Dar eram prea mic.
Unde suntem, Rufus?
Pe plantația noastră. Nu știai?
Rufus! Unde ești, nemernicule?
Ușurel, Marse! E copil.
Taci sau te bat și pe tine!
I-am spus să nu se joace în șemineu.
Rufus!
Vino aici! O să te snopesc, băiete!
Nu mă părăsi!
- Vino aici, Rufus! - Nu mă părăsi!
- Mă auzi? - O să mă omoare.
- O să mă omoare! - Rufus!
Nu e real.
Trezește-te, Dana!
Trezește-te!
Dana!
Dana?
Te cheamă Dana, nu?
N-o să te rănesc.
O cunosc pe Olivia.
Cum?
Stă la Hagar. Are grijă de ea.
Știi să ajungi acolo?
Mergi prin pădurea asta și ajungi la un drum.
Faci stânga, treci de intersecție.
Casa lui Hagar e pe dreapta.
Pot să te întreb ceva?
Ești un înger sau altceva?
Nu știu.
Succes!
Trebuie să mă întorc.
Te văd cum te ascunzi în tufiș. Ieși în drum!
Mișcă-te!
Vino încoace!
Mai repede!
Hagar?
De ce nu ai spus nimic când te-am strigat?
Ce faci afară așa de târziu?
Nu puteam să dorm.
Ai noroc că te-a găsit bătrânul Daniel.
Și nu o altă patrulă.
Te-ar fi putut confunda cu un fugar.
Du-te acasă!
Ai o rochie foarte drăguță!
Să nu o murdărești!
Dă-mi voie să te duc eu, bine?
Haide!
Nu, mulțumesc!
Ai face bine să te duci acasă.
Nu ești în siguranță.
Nu-mi pasă. Bea!
Vrei să te faci bine sau nu?
O trezești pe Alice cu tusea asta.
Mă duc să iau lemne pentru foc.
E cineva la ușa din față.
Hagar?
Da?
Dana?
Intră!
E chiar ea?
Da, așa cred.
Numele tău de familie e James?
Da.
Cred că ești epuizată.
Ia loc, bine?
Vrei ceva? Apă sau altceva?
- Mă duc să iau apă. - Nu.
Ies să iau o gură de aer. Vă las să vorbiți singure.
Doamne!
Doamne! Chiar ești tu.
În ce an suntem?
1815.
Tu în ce an erai?
2016.
Dar eu sunt blocată aici de 11, 12 ani.
Nu înțeleg. Când am plecat, abia împliniseși doi ani.
Era 1993.
Ești sclavă?
Nu. Sunt liberă.
De unde ai știut unde să mă găsești?
Un sclav. Un bărbat.
Luke? Chel?
Te-a văzut cum ai dispărut lângă râu cu ani în urmă.
Repede. Spune-mi, cum o faci?
Cum te întorci acasă?
Eu nu știu cum.
Nu știu.
Cum adică nu știi?
- Nu știu. Se întâmplă. - Cum adică se întâmplă?
Nu știu. Nu înțeleg ce se întâmplă.
Nu înțeleg ce se întâmplă.
De câte ori te-ai dus și te-ai întors?
De trei ori.
Câți ani ai?
Am 26.
Și eu aveam 26 de ani când mi s-a întâmplat.
Îți amintești de mine?
Tatăl tău ce a spus despre cele întâmplate?
E mort.
Cum?
A murit în același accident cu tine.
Doamne!
Mort? Dana!
Cine…
Cine te-a crescut?
Nu înțeleg.
Ești vie?
Doamne!
- Dle Daniel, vă rog! - Taci! Ai face bine să-mi spui.
Taci!
- Ce se petrece? - Vă rog, dle Daniel!
Ce drăcovenie mai e și asta?
- Trebuie să fugim. - Cum?
Ce i-ai spus?
Am spus să fugi!
Stai pe loc, cioară!
La naiba!
Vrei să fugi, nu? Stai să te vadă și ceilalți!
Ce se petrece în bordelul ăsta.
Întoarce-te!
Oprește-te!
Vino aici!
Vino încoace!
Vino!
La naiba!
Știi că o să plătești pentru asta, nu?
Haide!
- Dana! - Dana!
- Stai! - Dana!
Eu sunt.
Eu sunt!
- Sunt Kevin. Dana! Eu sunt. - Dă-te!
Eu sunt.
Sunt nebună.
Nu. Te-am văzut. Ai dispărut și ai apărut în fața mea.
Nu ești nebună. Orice ar fi, e real.
E real.
Ea a rămas acolo.
Cine?
Dana!
Cine a rămas?
Dana!
Mama.
E în viață.