Kevin!
Dana?
Hvad fanden? Dana?
Hvad fanden? Hvad fanden? Hvad fanden var det?
Dana? Hvad fanden foregår der?
Dana. Dana!
Dana!
Hey. Det er mig.
Det er mig!
-Det er Kevin. Dana! Det er mig. -Flyt dig!
Det er mig.
Dana… Jeg forstår det ikke.
Det her er skræmmende.
Hvordan skete det her?
Hvor længe var jeg væk?
Mindre end et minut. Få sekunder.
Det føles, som om jeg var væk i en time.
Mindst. Jeg…
Første gang var det kun få minutter.
Næste gang var det en smule længere.
Det bliver værre. Jeg må gøre noget.
Gøre hvad? Bør vi ikke komme væk fra det her hus?
Hvad nu, hvis det er huset?
Dana?
Jeg skal have nyt tøj.
Jeg kan ikke have badekåbe på næste gang.
Vil du ikke ringe til din tante?
Hun tror allerede, jeg er skør.
Hun er vel den eneste, der kan fortælle om din mor og det her?
Hvem er nu det?
Jeg ved det ikke, men du bør åbne.
Se på mig.
Jeg kommer.
Hej igen. Jeg er ked af at forstyrre, men har I set en…
-…kat? -En kat?
Nej, beklager.
Har din ven set hende?
Dana?
Det…
Det ved jeg ikke.
Har du noget imod, jeg selv spørger?
Dana sover faktisk.
-Sover hun? -Det gjorde vi begge.
Det har været en lang flyttedag.
Jeg må tilbage i seng.
-Ja? -Nisey?
Hvad skal du bruge?
Må jeg spørge om noget angående min mor?
Hvad med hende?
Du bor også i området?
-På hjørnet af Cornado. -Jeg har aldrig set dig før.
Kender du alle i området?
Hvordan kender I to hinanden?
Vi gik på college sammen.
Du sagde, hun var syg. Hvad betød det?
Okay.
Hvorfor spørger du om det?
Hvad mente du med det? Hvad fejlede hun?
-Er du bekymret for noget? -Vær sød at svare mig.
Din mor var depressiv.
Hun var manisk.
Hen mod slutningen påstod hun, hun så ting,
som ikke var der.
Se ting som ikke…
Hvad så hun?
Jeg bryder mig ikke om spørgsmålene. Hvor har du det fra?
Hvad skete der, da min mor og far døde?
Hvem kørte? Kørte hun?
-Ja. -Fandt man hendes lig?
Nej.
Har Dana noget imod, jeg tjekker baghaven?
Den tidligere ejer fodrede Prinsesse bag vores ryg.
Selvfølgelig. God aften.
Dana?
Dana.
Man formodede, hun forsøgte at styre uden om køretøjet.
Dana.
Dana?
Dana!
Hvem er det?
-Jeg ringer i morgen. Hej. -Dana?
Hall…
Dana?
-Jeg er her. -Dana! Du milde.
-Hvad laver du? -Jeg talte med min tante.
De fandt ikke min mors lig. Så hun lever stadig.
-Hvad? -Mine forældre.
Hun døde, de døde, i en bilulykke.
Ingen vidste, hvad der skete, men jeg forstår nu, hun har kørt bilen.
Hun forsvandt tilbage i tiden, mistede kontrollen over bilen eller…
Jeg ved det ikke.
Hvem ringede på?
Din nabo igen. Noget med en kat.
Den skide kat.
-Så du katten? -Ja, tidligere.
Den kom til bagdøren, og jeg tog den op.
Jeg holdt den, og da røg jeg tilbage.
Han hoppede ned. Han er der stadig.
Fandt du hende?
Nej, men der foregår noget slemt derinde.
-Hvad? -Fyren åbnede døren igen,
og denne gang var han smurt ind i blod.
Han var ikke smurt ind i blod, men han havde blod på halsen.
Så spurgte jeg, hvor hun var. Han sagde, hun sov.
Og så spurgte jeg ind til Prinsesse Diana, og han sagde, han ikke havde set hende.
Så hørte jeg dem tale.
-Hun sov ikke. -Vent, rolig. Du hørte…
Lad være med at afbryde mig, Carlo. Jeg forsøger at fortælle noget.
Jeg hørte dem tale.
Hun sov ikke.
Og så…
nævnte hun noget om en kat.
-Hvad sagde hun? -Her. Jeg ved det ikke.
Hvad vil du gøre?
Jeg vil vide, om andre har set noget.
Hvad nu, hvis det er huset?
Og jeg siger ikke, at jeg overhovedet tror på den slags,
men jeg bliver bange.
Det er ikke huset.
Det er mig. Mig. Det sker, uanset hvor jeg er.
Min mor kørte, og hun…
Jeg ved godt, hvad du tror. Du må gerne gå.
Hermione - Info om 428 Laura-huset? Mistænkelig adfærd.
Men jeg må blive. Jeg skal tilbage. Hvad er der?
-Jeg kan ikke efterlade dig. -Hvad var det på telefonen?
Dine naboer kender mit navn, ved hvor jeg bor.
Hvis der sker dig noget, får jeg problemer.
Vær sød at komme med mig.
Hvis der sker noget, sker det. Men vi må væk fra huset.
Vær nu sød at komme med.
Hvad sker der?
Det sker igen, Kevin.
Det sker.
Åh, nej. Nej, nej!
Dana!
Hjælp!
Hjælp! Hjælp!
Giv slip. Det er nu.
Rufus? Jeg kommer!
Kevin!
-Hvad hedder du? -Nigel.
Nigel, du må hente hjælp.
Jeg måtte ikke lade ham klatre i træer.
De dræber mig, hvis han er død.
Manden her går med dig.
Han fortæller, at det ikke var din skyld. Men I må gå nu.
Det er det her. Det er ham. Vi må redde ham.
Hvad skal jeg sige?
Sig, at vi er rejsende, og vi stødte ind i dem.
Rejsende.
Stødte ind i dem.
Hey, Rufus.
Hey. Bliv her. Bliv her.
Hey!
Hvor er Marse Rufus?
Marse Rufe faldt ned fra et træ.
Hans ben går ud til siden. Han rejste sig ikke.
Så kom der en kvinde, klædt som en mand, ud fra skoven.
Derefter manden her.
De sagde, jeg skulle hente hjælp.
Tilkald dr. West. Hurtigt.
Tilgiv mig, men jeg må spørge, hvem du er.
Vi er rejsende. Vi stødte ind i dem på rejsen.
Vent her. Jeg henter min vogn.
Sådan, Rufus. Hold dig vågen. Bliv hos mig.
Du skal nok klare den.
-Lever han? -Ja.
Jeg tager over.
Hvor har du lært at lave en skinne?
På tv.
-Jeg er bange. -Lad være.
Du må bevare roen og ikke vække opsigt. Kan du det?
Ja.
Du skal nok klare den.
-Jeg er lige her hos dig. -Fryser.
Hvis jeg mister blot én blomst til frosten inden festen, så er I alle tre færdige.
-De kommer helt fra Frankrig! -Ja, frue.
Hvem er det?
Nej! Min dreng!
-Nej! Min Rufus! -Paul!
Hjælp mig med Marse Rufus.
-Åbn! -Han har brækket benet.
Hvad er der sket, Luke?
Det er okay, skat. Mor er her.
Så hold dog kæft med den larm! Hvad er der galt med dig?
Marse Rufus faldt ned og brækkede benet.
-Hvor er Nigel? -Åbn øjnene.
Han henter træ inden stormen. -Kan du høre mig?
Marse Rufus var alene. Min fejl.
Det kan du tro.
Han henter dr. West…
-Giv slip! -Inden vejene bliver ufarbare.
Dr. West?
Tal til mig. Kan du høre mig?
Få dæmonen op i sin seng og ud af mit åsyn.
Javel.
Jeg kan ikke tro det.
Forsigtig. Jeg har hovedet.
Forsigtig med hovedet.
Hurtigt. Tag ham!
Forsigtigt! Forsigtigt. I bæster.
-Ti stille. -Pas på hans hovedet.
Hvordan kommer vi tilbage?
Det ved jeg ikke.
Hvem er I?
Vi er rejsende.
Vi fandt ham i skoven, da vi gik igennem den.
Hvad er det for et kostume?
Vi blev røvet.
Thomas.
Jeg beklager, Charles.
-Tilgiv denne… -Nej, nej. Tilgiv at jeg trænger mig på.
Du har vist en familieulykke, du må tage dig af.
Så jeg tager afsted.
Du skal blive, Charles.
Vi var lige ved at lande en aftale, og Sarah har lavet et festmåltid.
Tom, din søn har brug for behandling.
Kom i det mindste til festen i morgen.
Det må vi se på.
Pokkers.
Pokkers!
Vil I ikke indenfor og få varmen? Det er det mindste, jeg kan gøre.
-Sabina? -Ja?
Giv manden noget tøj og et par sko.
-Ja. -Dig.
Før hende ned i køkkenet. Giv ham noget varmt at spise.
Følg med mig, hr.
Luke!
Hvad fanden? Hvad gør vi?
Spil med. Vi må opføre os som dem, indtil vi finder min mor.
Jeg skal bare vide, hvordan jeg kommer derhen.
Gå indenfor. Vi ses om lidt.
Hvad nu, hvis han spørger mig om noget? Hvad siger jeg så?
Find på noget. Det er ligegyldigt.
Vi kan godt.
Er De klar, hr.?
Jeg hedder forresten Dana.
Hvad hedder du?
Kender du Olivia? Ved du, hvor hun bor?
Du må vente.
Jeg skal stadig have lavet Master Toms mad.
-Kig lige til gryden. -Kender du Olivia?
Sæt dig bare ned.
Du behøver ikke… Jeg kan sagtens klare den.
Se selv.
Tilkald aldrig en læge uden at spørge mig først.
Især ikke den gudsforladte svindler, dr. West! Du milde.
Hvordan skal jeg betale alt det?
Han har før været åben for byttehandler.
Hans arbejde er ikke et dødt muldyr værd.
Hvor er manden…
Nødopkald Ring tilbage
…der passer mine heste, når de er syge?
Godt nok. Jeg foreslår, du finder ud af, hvad han vil bytte med.
Ellers arbejder du gælden af om søndagen.
-Gør min påklæder det ikke ordentligt? -Jo.
Jeg er bare vant til at klæde mig selv på.
Du kan gå, Sabina.
Ja, Master Tom.
Det her vil varme dig.
Tak.
Tag plads.
Fortæl mig mere om røveriet.
De var tre, og de omringede os.
En af dem havde en pistol, og de to andre havde…
-Knive? -Ja.
Og ham med pistolen var stor.
Og han kom helt op til os og pegede pistolen mod mit hovedet.
Og så sagde han: "Aflever…
taskerne."
Så det gjorde jeg. Og hesten.
Og dine sko.
Ja, og mine sko og min jakke. Det var skræmmende.
Det var uheldigt.
Hvor skulle I hen?
-Sydpå. -Sydpå?
Min onkel døde for nylig.
-Jeg kondolerer. -Tak.
-Dana og jeg var på ved til… -Dana?
Hedder din slave det?
-Hr. Franklin. -Ja?
Hun taler ret underligt.
Hvor har du hende fra?
Nord. New York.
New York?
Taler negrene sådan i New York?
Det ved jeg ikke.
Sådan taler hun.
Og jeg har kun haft hende, så…
Jaså. Du er ny til foranstaltningen?
Ja, relativt. Ved du, hvor hun er? Dana.
Hun kommer sikkert snart.
Jeg vil ikke snage i dine sager, hr. Franklin.
Men som én med erfaring indenfor området, vil jeg råde dig til,
at medmindre fornøjelserne, hun giver, er særlige,
er det nok bedre at bytte hende til en medgørlig type.
Det var sikkert hendes skyld, I blev røvet.
Sådan en slave prioriterer sin egen sikkerhed,
-frem for deres master. -Jeg må bruge badeværelset.
-Vil du gerne i bad? -Nej.
Nej, jeg skal forrette min nødtørft.
Selvfølgelig. Vores das er derude.
Tak.
Husk frakken.
Ja. Jo.
Det er ikke til dig. Gå.
Det er dig, ikke? Jeg var ikke sikker.
-Er det du-ved-hvem? -Hvem?
Djævelen. Manden, du har med.
Nej. Han er bare en mand. En ven.
Jeg må finde Olivia. Med det samme.
Det bliver ikke i aften.
At komme dertil og tilbage uden at sidde fast?
-Jeg kan ikke miste et dyr i kulden. -Det er vigtigt.
Der skete noget med jer og patruljen.
Manden er ikke set siden, og Olivia siger intet.
Hvor længe er det siden?
Det er nok tre eller fire måneder siden. Hvorfor?
Dana?
Kan vi tale?
Undskyld mig.
Hvad foregår der?
De tror, at du er min slave.
Det er da ingen overraskelse.
Hvad gør vi?
Hold lav profil.
Vi kan ikke tage over til min mor grundet vejret, så…
Vi kan ikke blive her. Vi må tilbage.
Jeg kan ikke kontrollere det.
Jeg ved ikke engang, om det er muligt at have kontrol.
Og hver gang bliver jeg lidt længere.
Så vi må finde ud af det.
Bliv i nærheden. Sig, vi ikke kan separeres.
Og så kan vi tage afsted.
Marse Franklin, man spørger til dig inde i huset.
Her er han.
Hr. Franklin, mød dr. West.
Dr. West.
Mig en fornøjelse.
Jeg fik at vide, at der var en sund og rask mand i omegnen.
Så det er jo til vores held,
for mellem knægten og hans mor, bliver det her en opgave for tre mand.
Margaret bliver ustyrlig.
Til hendes forsvar er det ikke en fornøjelse,
når moderen ser sit barn blive åreladet.
Årelade?
Ja. Vi ved ikke, hvor længe knægten har ligget i naturen.
Vi må årelade unge Rufus, så vi renser blodet for alt, han kunne…
Det tror jeg ikke bliver nødvendigt.
Han lå der ikke særlig længe.
Hvad bilder du dig ind at fortælle mig, hvad der er nødvendigt, negerinde?
Min tjener var faktisk den, der fandt ham og helede ham.
Hun er faktisk ret dygtig til heling.
Hun lavede en slags skinne til hans ben.
Hun må være en af disse hokuspokus-kvinder.
Jeg kan forsikre dig om, tøs,
at medicin er en mere sofistikeret kunst,
end din primitive hjerne nogensinde vil forstå.
Hr. Franklin, vil De være så venlig at gøre deres slave tavs?
Det er slemt nok, at hun er så fræk, hun kigger mig i øjnene.
Lad os fjerne fru Weylin.
Du blokerer døren.
Luke og jeg rykker knoglen på plads.
-Vil De vaske hænder først? -Nej, nej. Det er der ikke tid til.
Hold hende.
-Nej. Stop! -Margaret!
-Margaret, hold dig væk! -Dana!
Dana! Dana!
Sæt hende dér, så han tier stille.
No! No! No!
-Stop! Nej! -Margaret!
-Berolig hende! -Alt er fint.
Det skal nok gå.
Hold ham nede.
-Stop så! Slut! -Slip mig.
-Min lille dreng. Nej! -Jeg forsøger at holde hende.
Jeg slår hende ihjel.
For pokker, Weylin, hold hende fast.
Hold hende fast!
Hold hende dér.
-Hvad gør de? -Hjælp mig!
-Mordere! -Lig så stille.
Mordere!
-Det er okay. Se på mig. -Mor!
Hjælp mig!
Mor!
Synk, Mrs. Weylin.
Mor!
Synk.
Det tager længere tid, hvis du vrider dig.
Rufus, her. Hold mig i hånden.
Sådan. Godt. Hold hans arm.
Dig, derover. Kom her.
Hold ham fast.
Det er et flot hus.
Der skal være fest.
I aften?
Nej, i morgen.
Den er ødelagt.
En julefest.
Rufus og jeg skulle danse sammen. En menuet.
Er det juleaften?
Næsten. Jeg ved godt, det er fjollet.
Hvem fejrer jul?
Men jeg tænkte, vi kunne bruge lidt opmuntring.
Præsten bliver skuffet.
Han besvimede.
Godt.
Fortsæt.
Det forstår jeg, Septimus, men jeg har ingen midler.
Det troede jeg, drengen sagde, da han tilkaldte dig.
Det gjorde han bestemt ikke.
Og jeg må pointere, vejret gør det til et farligt visit.
Jeg burde få dobbeltbetaling.
Så er du måske åben for en udveksling?
Du er jo en videnskabsmand.
Og jeg har en slave, der har den mest usædvanlige fodlidelse,
hvilken kunne hjælpe dine studier.
Fortsæt.
Følg med.
Dana. Er det overstået?
Ja.
Det er overstået.
Hvordan kender du mit navn?
Jeg hørte, han kaldte dig det.
Hvem?
Manden, du kom med.
Er han her?
Ja.
Jeg så, han slæbte dig gennem det tomme værelse.
Slæbte dig hen til døren.
Du skreg.
Er han din master?
Nej, han er en ven.
-Gjorde han dig fortræd? -Nej.
Hvornår så du det, Rufus? Hvordan?
I mit hoved. Som jeg faldt ned.
Forlader du mig igen?
Nej. Nej.
Så, så, Sabina. Du skal ikke langt. Blot ind til byen.
Og dr. West sørger for, du kan besøge os, når det er belejligt.
-Er det ikke sandt, doktor? -Bestemt.
Godt, skynd jer, inden vejene bliver ufarbare.
Vi ses, Weylin.
Undskyld, er det i orden?
Det er fint.
Du virker ret kyndig.
Tak.
Ingen har rørt klaveret i mere end ti år.
Er du musiker?
Ja, jo. Jeg er en rejsende musiker.
Dine instrumenter?
Røverne.
Jeg vil gerne takke dig for din hjælp tidligere.
Det var ikke en synderlig fornøjelse, og jeg sætter pris på din… diskretion.
Vil du ikke nok spise med til middag?
Kan du læse?
Ja.
Hvor kommer du fra? Er der flot?
Det er der.
Hvis far ser, at en tjenestepige kigger i en bog,
selv hvis det bare er på billederne,
får de samme behandling, som hvis de havde stjålet noget.
Din far bestemmer ikke, hvad jeg skal.
Vil du læse for mig?
Ja.
"Forfatteren til disse rejsebeskrivelser, hr. Lemuel Gulliver, er min gamle ven.
Vi er også beslægtede på mødrene side…"
Hvad er nu det?
Jeg bad hende læse for mig, mor.
Der, hvor hun kommer fra, er det tilladt.
Ligger du godt? Gør benet ondt?
Jeg har det fint.
Fortsæt bare.
"For omkring tre år siden, købte hr. Gulliver,
da han blev træt af den strøm af nysgerrige mennesker…"
Har du det varmt, skat? Skal Carrie give dig lidt luft?
Jeg har det fint.
Er du sulten? Tante Sarah har lavet kage.
-Vil du have et stykke? -Jeg har ikke lyst til kage, mor.
Er du sikker? Du skulle se den skønne, hvide glasur.
Jeg vil kun høre Dana læse. Ikke andet.
Hvorfor fortsætter du ikke? Du skal læse, så læs.
"Har jeg hørt ham fortælle, at familien kom fra Oxfordshire…"
Hvorfor vil du høre på hende?
Hun lyder som en flue.
Jeg kan ikke høre, når du taler.
-Jeg sagde kun… -Ti stille, mor.
Gå og lad mig være.
-Rufus. -Gå!
Sikke dog du taler.
På grund af en neger.
Jeg kan blive så træt af hende.
Bare rolig.
Hun kommer tilbage med et stykke kage med en skøn, hvid glasur.
Læs, Dana.
"Inden han forlod Redrift,
overlod han de følgende sider…"
Er Dana…
Ja, hun er ovenpå med drengen.
Han er vist glad for hende.
Ja, hun er god til børn.
Lad os sørge for hende.
Giv hr. Franklins tjener en skål med Sarahs grød.
Efter min mening kan jeg sige,
at du er bedre selskab end ham, middagen var tiltænkt.
Manden fra tidligere?
Charles Broadus.
Sikke en hovedpine.
Ja.
Han ejer den 40 hektar store grund lige derovre.
Han flytter tilbage til England, og han skal helst sælge til mig inden.
Ellers får jeg problemer med nogle naboer.
Men den slyngel er én stor gåde.
Og jeg kan ikke relatere til sådan en kvindagtig påfugl af en mand.
Har De familie, hr. Franklin?
Venter en kone på Dem?
Nej. Ikke endnu.
I din alder?
Jo, altså…
Der var en, men hun døde.
Ja.
Jeg er bekendt med den form for lidelse.
Min første kone, Hannah, fik Boulogne-feber,
som kom hertil for 15 år siden.
Den tog også hendes far og et par af mine folk.
Det var ækelt.
Der går ikke en dag, hvor jeg ikke tænker på hende.
Hun var en talentfuld musiker som dig.
Det er hendes klaver, du spillede på.
Også hendes sang.
Det beklager jeg.
Det er fint.
Hør…
Jeg er rystet over den behandling, du fik af røverne i dag.
Det er ét at blive plyndret for sine ejendele,
men at blive frarøvet sit levebrød?
Det er noget helt andet.
Hvorfor bliver du ikke her? Bare en dag eller to.
Jeg forhører mig, om tyveknægtene er blevet fanget,
så du kan få dine ting.
De kan ikke være kommet langt med det udbytte.
I mellemtiden kan du betragte dig som gæst i mit hjem.
Mange tak.
"Vi befandt os på 30 bredde, to minutter syd.
Tolv af folkene var døde af overmåde arbejde og dårlig kost.
Resten var meget svage."
Hvem vil have kage?
Du kan gå.
Så det er ham, der fører dig hertil.
Han kan vist se mig, før jeg kommer.
Han så dig i køkkenet. Dig og mig. Og…
Jeg kan også se ham. Eller jeg kan mærke ham.
Jeg kan mærke, hvad der sker med ham.
Hvad er planen?
Der er gået flere timer, Dana.
Skal vi virkelig blive her?
Jeg ved ikke, hvad alternativet er. Jeg kan ikke kontrollere det.
Der må være en løsning.
Min mor må vide noget.
Hun er den eneste, der kan vide noget, og jeg…
Vi må holde ud, indtil vi kan se hende.
Hvordan går det med dig her?
Hvor skal jeg starte?
Jeg havde lidt held med at spille klaver. Det fik tiden til at gå.
Var det dig?
Ja.
Sådan distraherede jeg mig selv som barn.
Er du ikke sulten?
Jeg er udmattet.
Klokken er seks for os.
Godaften, hr. Franklin.
Godaften.
Jeg ville blot undskylde for min opførsel tidligere
og takke Dem for Deres hjælp, både overfor mig og min søn.
De kan vel forstå, hvor svært det er at se sit barn i fare.
Det er helt i orden.
Er du klar til at gå i seng? Jeg kan følge dig hen på dit værelse.
Jeg vil hellere blive her. Tak.
Jeg tror, det er det, min master ønsker.
Præcis.
Jeg sover på gulvet.
Jeg forstår, hr. Franklin,
men vi må desværre insistere på, at slaverne sover hos sig selv.
Men vi har nogle fine værelser.
Jeg må insistere.
Skal De bruge hende, så ring med klokken, så kan hun komme.
Hun sover direkte over dette værelse.
Bliv oppe. Jeg kommer, så snart jeg kan.
Jeg forsikrer Dem, hun får det behageligt.
Denne vej, tøs.
Tekster af: Pipina Rikoy Wedel-Jørgensen