Kevin!
Dana?
Hva faen? Dana?
Hva faen? Hva faen var det?
Dana? Hva faen var det?
Dana. Dana!
Dana!
Det er meg.
Det er meg!
-Det er Kevin! Det er meg, Dana. -Kom deg vekk!
Det er meg.
Dana, dette… Jeg vet ikke.
Dette er dritskummelt.
Hvordan skjedde det der?
-Hvor lenge var jeg borte? -Mindre enn et minutt. Sekunder.
Det føltes som en time.
Minst. Jeg…
Første gang var jeg der noen minutter.
Neste gang var det litt lenger.
Det blir verre. Jeg må gjøre noe.
Gjøre hva da? Kanskje vi bør stikke herfra?
Hva om det er huset?
Dana?
Jeg trenger klær.
Jeg kan ikke ha på meg morgenkåpe.
Vil du ringe tanten din?
Hun tror allerede jeg er gal.
Men hun er den eneste som kan fortelle deg om moren din.
Hvem faen er det?
Vet ikke, men du må åpne.
Se på meg.
Jeg kommer.
Hei igjen. Beklager å forstyrre, men har du sett en…
-…katt? -En katt?
Nei, beklager.
Tror du vennen din har sett henne?
Dana?
Jeg…
Jeg vet ikke.
Kan jeg spørre henne selv?
Dana sover akkurat nå.
-Sover hun? -Ja, det gjorde jeg òg.
Det har vært en lang dag med flytting.
Jeg må legge meg igjen.
-Ja? -Nisey?
Hva vil du?
Kan jeg spørre deg om noe? Om moren min.
Hva med henne?
Bodde du i nærheten?
-Rundt hjørnet på Coronado. -Å ja. Jeg har aldri sett deg før.
Kjenner du alle som bor her?
Hvordan kjenner dere hverandre?
Vi studerte sammen.
Hva mente du med at hun ikke var frisk?
Ok.
Hvorfor spør du om dette?
Hva mente du med det? Hva feilet det henne?
Er du bekymret for noe?
Bare svar, vær så snill.
Moren din var deprimert.
Hun hadde maniske episoder.
Mot slutten av livet hennes sa hun at hun så ting
som ikke var der.
Så ting som ikke…
Hvilke ting?
Jeg liker ikke disse spørsmålene. Hvor kommer alt dette fra?
Hva skjedde da de døde? Da mamma og pappa døde?
Hvem kjørte? Kjørte hun?
-Ja. -Fant de henne?
Nei.
Er det greit hvis jeg sjekker i bakhagen?
De som bodde her før, pleide å mate Princess bak vår rygg.
Ja da. God natt.
Dana?
Dana.
De antok at hun prøvde å svømme bort fra bilen.
Dana.
Dana?
Dana!
Ok, hvem var det?
-Må gå. Ringer deg i morgen. -Dana?
Hall…
Dana?
-Her. -Dana! Å gud.
-Hva gjør du? -Jeg ringte tanten min.
De fant aldri moren min. Det betyr at hun er i live.
-Hva? -Foreldrene mine.
At hun døde, eller de døde, i en bilulykke.
Ingen vet hva som skjedde, men nå ser jeg at hun må ha kjørt.
Hun ble dratt tilbake og mistet kontroll over bilen…
Jeg vet ikke.
Hvem var det som banket på?
Naboen din igjen, med noe kødd om en katt.
Katten, for faen.
-Så du henne? -Ja, tidligere.
Katten kom til bakdøren, og jeg plukket henne opp.
Jeg holdt henne da jeg ble dratt tilbake.
Hun stakk. Hun er der ennå.
Fant du henne?
Nei, men noe er på gang der borte.
-Hva? -Den mannen åpnet døren igjen,
og denne gangen var han dekket av blod.
Altså, ikke dekket av blod, men han hadde blod på nakken.
Da jeg spurte hvor hun var, sa han at hun sov.
Så spurte jeg om Princess Di, og han sa han ikke hadde sett henne.
Men så overhørte jeg dem snakke.
-Hun sov ikke. -Vent litt. Du overhørte…
Ikke avbryt meg, Carlo. Jeg prøver å fortelle deg noe.
Jeg overhørte dem snakke.
Hun sov ikke.
Og så
hørte jeg at hun sa noe om en katt.
-Hva sa hun? -Her er den. Jeg vet ikke.
-Hva vil du gjøre? -Jeg vil vite om noen andre har sett noe.
Hva om det er huset, Dana?
Jeg sier ikke at jeg er typen som tror på sånt,
men jeg begynner bare å fæle litt.
Det er ikke huset.
Det er meg. Det kommer til å skje uansett hvor jeg er.
Mamma kjørte da hun ble…
Jeg vet hva du tenker. Du kan dra.
Vet noen noe om 482 Laura? Mystisk aktivitet der.
Men jeg må bli. Jeg må tilbake. Hva er det?
-Jeg kan ikke dra. -Hva var det på mobilen din?
Naboene vet hvem jeg er og hvor jeg bor.
Dana. Hvis noe skjer med deg, er jeg i trøbbel.
Vær så snill. Kom med meg.
Hvis noe skjer, skjer det.
Men vi må vekk fra dette huset.
Vi må vekk herfra.
Hva er det? Hva skjer nå?
Det skjer igjen, Kevin.
Det skjer.
Å nei. Nei!
Dana!
Hjelp!
Slipp meg. Vi er her.
Rufus? Jeg kommer!
Kevin!
-Hva heter du? -Nigel.
Nigel, du må løpe og hente hjelp.
Jeg skal ikke la ham klatre i trær.
De dreper meg hvis han er død.
Denne mannen blir med deg. Ok?
Han skal si at det ikke var din feil. Men dere må gå nå.
Vi er her. Det er ham. Vi må redde ham.
Hva skal jeg si?
Si at vi er reisende som kom over dem.
Reisende.
Reisende, kom over dem.
Hei, Rufus.
Hold deg våken. Bli her.
Hei!
Hvor er mester Rufus?
Mester Rufe falt ut av et tre.
Beina hans var helt sidelengs. Han kunne ikke reise seg.
Så kom en dame kledd som en mann ut av skogen.
Og så denne herren, sir.
De sa jeg skulle hente hjelp.
Gå og hent dr. West. Fort.
Tilgi meg, sir, men jeg må spørre Dem hvem De er.
Vi er reisende. Vi kom over dem, på reise.
Vent her. Jeg skal hente vogna mi.
Sånn ja, Rufus. Hold deg våken. Bli her med meg. Bli her.
Det går bra.
-Er han i live? -Ja.
Her, jeg tar ham.
Hvor har du lært å spjelke bein?
TV.
-Jeg har helt hetta. -Ikke.
Bevar roen. Lat som det er en lek. Klarer du det?
Ja.
Det kommer til å gå bra.
-Jeg er rett her med deg. -Kaldt.
Hvis jeg mister så mye som én blomst til frosten før festen,
er det over og ut for dere tre.
-De ble sendt helt fra Frankrike! -Ja, Miss.
Hvem er det?
Nei! Ungen min!
-Nei! Rufusen min! -Paul!
-Bær mesteren med meg. -Rufus!
-Åpne! -Han brakk beinet.
Hva skjedde med ungen min?
Det går bra. Mamma er her.
Kan du holde kjeft? Hva feiler det deg?
Unge mester Rufus falt fra et tre.
-Hvor er Nigel? -Åpne øynene dine.
Jeg sendte ham for å bære ved
-før stormen. -Kan du høre meg?
Han var alene. Det er min feil.
Visst er det det.
Jeg sendte etter legen…
-Slipp! -…før veien blir for farlig.
-Det går bra. -Dr. West?
Snakk til meg. Kan du si noe?
Bær drittungen opp der jeg ikke ser ham.
Ja, sir.
-Nei, forsiktig. -Utrolig!
Forsiktig. Jeg tar hodet hans.
-Pass hodet. -Ok.
Fort! Ta ham!
Forsiktig! Forsiktig, beist.
-Hold kjeft. -Pass hodet.
Hvordan drar vi hjem?
-Det går bra. -Vet ikke.
Hvem er dere?
Vi er reisende.
Vi fant ham i skogen. Vi er på gjennomreise.
Hva er det for et kostyme?
Vi ble ranet.
Thomas.
Charles, beklager.
-Tilgi alt bråket. -Tilgi meg for å trenge meg på.
Du har åpenbart en familiekrise du må se til.
Du må ha meg unnskyldt.
Charles, nei. Bli.
Vi har akkurat startet, og Sarah har laget et festmåltid.
Tom, du må se til sønnen din.
Kom tilbake til festen i morgen.
Vi får se.
Helvete heller.
Helvete!
Kom inn og få varmen i deg. Det er det minste jeg kan gjøre.
-Sabina? -Ja, sir?
Gi herren varme klær og et par sko.
-Ja, sir. -Du.
Ta henne til kjøkkenet. Finn varm mat til ham.
Du kan bli med meg.
Luke!
Hva faen? Hva skal vi gjøre?
Spill med. Vi må late som til vi finner moren min.
Jeg må bare finne ut hvor hun er.
Gå inn. Vi kan snakke sammen snart.
Hva om de stiller spørsmål? Hva skal jeg si?
Finn på noe. Samme hva.
Vi klarer dette.
Sir, er du klar?
Jeg er Dana forresten.
Hva heter du?
Kjenner du Olivia? Vet du hvor hun bor?
Du må vente.
Jeg er midt i serveringen og må lage Toms middag.
-Sjekk den gryta. -Jeg leter etter Olivia.
Bare sett deg.
Å nei… Jeg kan gjøre resten.
Ser du?
Ikke ring en doktor uten å spørre meg.
Spesielt ikke kvakksalveren dr. West. Herre fred!
-Hvordan skal jeg betale for det? -Han har vært åpen for forhandlinger før.
Tjenestene hans er ikke verdt ballene til et dødt esel.
Hvor er han…
Nødnummer Ring tilbake
…som hjelper hestene når de er syke?
Da kan du gå og finne ut hva et bytte er.
Ellers må du jobbe ned gjelda.
-Gjør ikke påklederen jobben sin? -Jo da.
Jeg er bare vant til å kle meg selv.
Sabina, du kan gå.
Ja, mester Tom.
Dette skal varme Dem opp.
Takk.
Vær så snill.
Fortell meg mer om ranet dere ble utsatt for.
Det var tre av dem, de omringet oss.
En av dem hadde en pistol, og de to andre hadde…
-Kniver? -Ja.
Og han med pistolen var veldig stor.
Han kom opp til oss og pekte pistolen i ansiktet mitt.
Han sa: "Gi meg
veskene deres."
Så det gjorde jeg, og hesten.
Og skoene Deres.
Ja, og skoene. Og jakken min. Det var veldig skummelt.
Ja, det er uheldig.
Hvor skal dere?
-Sørover. -Sørover?
Onkelen min døde nylig.
-Jeg kondolerer. -Takk.
-Jeg og Dana skulle til… -Dana?
Er det slaven Deres?
-Mr. Franklin? -Ja?
Hun snakker veldig spesielt.
Hvor fikk De henne fra?
Nord. New York.
New York?
Er det sånn niggere snakker der?
Jeg vet ikke.
Det er sånn hun snakker.
Og hun er den eneste slaven jeg har hatt, så…
Skjønner. Så dette er nytt for Dem?
Ja, relativt. Vet du forresten hvor hun er? Dana.
Hun kommer nok snart.
Jeg vil ikke blande meg i Deres saker, Mr. Franklin.
Men som en med erfaring på området vil jeg råde Dem til,
med mindre jenta kan by på helt unike tjenester,
å bytte henne i en mer medgjørlig variant.
Det er sikkert hennes feil at dere ble ranet.
En slave som det vil prioritere sin egen sikkerhet
-over sin mesters. -Jeg… jeg må låne badet.
-Vil De ta et bad? -Nei.
Jeg må late vannet.
Jeg skjønner. Klart det. Klosettet er den veien.
Takk.
Ta med Dem jakken.
Ja. Jo.
Det er ikke til deg. Stikk.
Det er deg, ikke sant? Jeg var ikke sikker.
-Er det den-du-vet? -Hvem?
Djevelen. Mannen som kom med deg.
Nei. Han er bare en mann. En venn.
Jeg må finne Olivia. Umiddelbart.
Jeg tror ikke det går i kveld.
Du kommer deg ikke dit og tilbake. Jeg kan ikke miste et dyr i kulden.
Men det er viktig.
Noe skjedde med patruljemannen.
Ingen har sett ham. Olivia sier ingenting.
Hvor lenge er det siden sist?
Må være tre, fire måneder siden. Hvordan det?
Dana?
Et ord?
Unnskyld meg.
Kevin, hva er det?
De tror… De tror at du er slaven min.
Det er ikke overraskende.
Hva skal vi gjøre?
Holde en lav profil.
Vi kommer oss ikke til moren min i dette været.
Dana, vi kan ikke bli. Vi må dra tilbake.
Jeg vet det, men jeg kontrollerer det ikke.
Jeg vet ikke om jeg kan kontrollere det.
Jeg er her litt lenger hver gang.
Så vi må bare finne ut av det.
Hold deg i nærheten. Si at vi ikke kan separeres.
Så kan vi dra.
Mester Franklin. De ønsker å se Dem i huset.
Her er han.
Mr. Franklin, møt dr. West.
Dr. West.
Hyggelig.
Jeg fikk høre at det var en sterk mann i nærheten.
Heldig for oss.
Mellom gutten og moren hans blir dette en tremannsjobb.
Margaret blir krevende.
Til hennes forsvar er det aldri lett for en mor å se barnet sitt bli årelatt.
Årelatt?
Ja. Vi vet ikke hvor lenge barnet var ute i vær og vind.
Vi må årelate unge Rufus for å bli kvitt feber som kan ha satt seg i blodet…
Jeg tror ikke det er nødvendig.
Han var ikke ute lenge.
Hvem er du, som sier hva som er og ikke er nødvendig, negresse?
Det var tjeneren min som fant ham og hjalp ham.
Hun er flink innen legekunst.
Hun laget en slags spjelke til beinet.
En såkalt urteheler, antar jeg.
Du skal være sikker på dette, skjøge,
at medisin er mer sofistikert
enn det din primitive hjerne kan forstå.
Mr. Franklin. Vær så snill og få slaven Deres til å tie stille.
Det er ille nok at hun er frekk nok til å se meg i øynene.
Vennligst fjern Mrs. Weylin.
De må blokkere døren.
Luke og jeg skal sette beinet på plass.
-Vil De vaske Dem på hendene, sir? -Nei. Det er ikke tid til det.
Ta henne.
-Nei! Stopp! -Margaret!
-Margaret! Kom deg ut! -Nei! Du…
Dana!
Still henne her så han holder kjeft!
Nei!
-Stopp! Nei! -Margaret!
-Ro henne ned! -Det går bra.
Det går bra.
Hold ham nede!
-Slutt! Slutt nå! -Slipp meg, vær så snill!
-Ungen min! Nei! -Jeg prøver å ta henne.
Jeg skal drepe henne.
For svarte, Weylin. Hold henne nede.
Hold henne nede!
Hold henne der!
-Hva skal de gjøre? -Hjelp!
-Mord! -Ligg i ro!
Mord!
-Det går bra. Se på meg. -Mamma!
Hjelp meg!
Mamma!
Svelg, Mrs. Weylin.
Mamma!
Svelg.
Slutt å vri deg, så er det snart over.
Rufus, hold meg i hånden. Så hardt du kan.
Sånn ja. Hold ham i armen.
Du, der borte. Kom her.
Hold ham i ro.
Du har et flott hjem.
Vi skulle hatt en fest.
I kveld?
Nei, i morgen.
Den er ødelagt.
En julebankett.
Rufus og jeg skulle danse en liten dans sammen. En menuett.
Er det julaften?
Snart. Jeg vet det er tåpelig.
Hvem feirer vel jul?
Men jeg tenkte det hadde vært fint å gjøre noe lystig her.
Presten vil bli så skuffet.
Han har besvimt.
Bra.
Fortsett.
Jeg forstår, Septimus,
men jeg har ikke tilgang til penger.
Jeg trodde gutten sa det da han kalte på Dem.
Det gjorde han så absolutt ikke.
Jeg må også si at været gjorde dette til et meget farlig besøk.
Jeg burde kreve dobbelt.
Er De åpen for et bytte?
De er en vitenskapens mann.
Jeg har en slave med en svært unik lidelse i føttene,
som hadde vært perfekt til studiene Deres.
Fortell mer.
Kom.
Dana. Er det over?
Ja.
Det er over.
Vet du hva jeg heter?
Jeg hørte ham kalle deg det.
Hvem?
Mannen du kom med.
Er han her?
Ja.
Jeg så ham dra deg gjennom det tomme rommet.
Han dro deg mot døren.
Du skrek.
Er han mesteren din?
Nei. Han er en venn.
-Gjorde han deg vondt? -Nei.
Når så du det, Rufus? Hvordan?
I hodet mitt. Mens jeg falt.
Skal du forlate meg igjen?
Nei.
Så, så, Sabina. Du skal ikke langt. Bare til byen.
Og dr. West her passer på at du får komme på besøk når det passer.
Ikke sant, doktor?
Det stemmer.
Ok, skynd dere nå før veiene blir ufarbare.
På gjensyn, Weylin.
Unnskyld, håper det er greit.
Ja da.
De er dyktig.
Takk.
Ingen har rørt pianoet på over ti år.
Er De en musiker?
Ja. Det stemmer. Omreisende musiker.
Og instrumentene?
Bandittene.
Jeg vil takke Dem for hjelpen tidligere.
Jeg vet det var ubehagelig, og jeg takker Dem for finfølelsen.
Vær så snill, spis middag med meg.
Kan du lese?
Ja.
Er det lov der du kommer fra?
Ja.
Hvis pappa ser en tjener se i en bok,
selv om den ser på bildene,
får den samme straff som hvis den hadde stjålet noe.
Pappaen din er ikke sjefen min.
Kan du lese for meg?
Ja.
"Forfatteren av disse reisene, Mr. Lemuel Gulliver, er en gammel venn.
Det er også et slektskap mellom oss på morssiden…"
Hva er dette for noe?
Jeg ba henne lese for meg, mamma.
Det er lov der hun kommer fra.
Ligger du godt? Har du vondt i beinet?
Det går bra, mamma.
Fortsett.
"For omtrent tre år siden var Mr. Gulliver
lei av den endeløse rekken personer som oppsøkte…"
Er du varm, kjære? Skal Carrie komme og vifte deg?
Det går bra, mamma.
Er du sulten? Tante Sarah har laget kake.
Vil du ha et stykke?
Jeg vil ikke ha kake, mamma.
Sikker? Du må se den fine, hvite glasuren på den.
Jeg vil høre Dana lese. Det er alt.
Hvorfor stoppet du? Du skal lese, så les.
"Jeg har hørt ham si at familien var fra Oxfordshire…"
Jeg vet ikke hvorfor du liker det. Stemmen hennes er som en summende flue.
Jeg hører ikke når du snakker.
-Jeg sa bare… -Ikke si noe, mamma.
Gå vekk og slutt å plage meg.
-Rufus. -Gå!
Tenk at du snakker sånn
bare på grunn av en nigger.
Jeg blir så lei av henne.
Ikke tenk på det.
Hun kommer snart tilbake med et kakestykke med fin, hvit glasur.
Les, Dana.
"Før han forlot Redriff,
etterlot han de følgende papirene…"
Er Dana…
Ja, hun er oppe med gutten.
Han liker henne visst.
Ja, hun er flink med barn.
Vi må sørge for at hun får spist.
Gi Mr. Franklins tjener en varm skål med hva enn Sarah har kokt opp.
Slik jeg ser det, er De bedre selskap enn mannen måltidet var ment for.
Var det herren fra tidligere?
Charles Broadus.
En pest og en plage.
Ja.
Han eier tilfeldigvis noen hundre mål
en tomt forbi oss.
Han skal flytte til England,
og jeg må få kjøpt tomten før han drar.
Ellers får jeg problemer med naboene mine.
Men han er et mysterium.
Jeg forstår meg ikke på en så feminin påfugl som ham.
Er De en familiemann, Mr. Franklin?
Venter en kone på Dem et sted?
Nei. Ikke ennå.
På Deres alder?
Jo, det…
Det var en, men hun døde.
Ja.
Jeg kjenner til den typen smerte.
Min første kone, Hannah, led av difteri
som herjet her i området for 15 år siden.
Den tok også livet til hennes far og noen av tjenerne mine.
Det var meget stygt.
Det går ikke en dag der jeg ikke tenker på henne.
Hun var en talentfull musiker, som Dem.
Det var hennes piano De spilte på.
Hennes musikk også.
Beklager.
Ikke si det.
Hør nå.
Jeg er forskrekket over hvordan bandittene behandlet Dem.
Det er én ting å miste eiendelene sine,
men å miste levebrødet sitt?
Det er noe helt annet.
Vil dere ikke bli her hos oss? I en dag eller to.
Jeg kan undersøke om vi kan spore opp tyvene
og finne sakene Deres.
Jeg vil ikke tro de har kommet langt.
I mellomtiden er De en gjest i mitt hjem.
Takk.
"Vi befant oss på breddegrad 30, to minutter sør.
Tolv av mannskapet var døde etter moderat arbeid og dårlig mat.
Resten var svakelige."
Hvem vil ha kake?
Du kan gå.
Så det er han som kaller på deg.
Han kan se meg før jeg kommer.
Han så deg på kjøkkenet. Begge to. Og…
Jeg kan på en måte se ham også. Jeg føler ham liksom.
Jeg kan føle det som skjer med ham.
Hva er planen her? Liksom…
Vi har vært her i timevis, Dana.
Skal vi virkelig bli her?
Jeg vet ikke hva annet vi kan gjøre. Jeg kan ikke kontrollere det.
-Det må finnes en løsning. -Hvis noen har den, er det moren min.
Hun er den eneste som kan vite noe, og…
Vi må holde ut til vi kan snakke med henne.
Hvordan går det med deg her?
Jeg kan ikke beskrive det.
Jeg spilte litt piano tidligere. Det slo i hjel litt tid.
Var det deg?
Ja.
Det var sånn jeg distraherte meg da jeg var liten.
Er du ikke sulten?
Jeg er utslitt.
Klokka er seks om morgenen for oss.
God kveld, Mr. Franklin.
God kveld.
Jeg ville bare komme og be om unnskyldning for oppførselen min tidligere.
Og takk for at De tok vare på meg og sønnen min.
De kan sikkert forestille Dem hvor tøft det er å se barnet ditt i fare.
Det var ikke noe problem.
Vil du gå til sengs?
Jeg kan gjerne vise deg hvor du skal sove.
Jeg vil heller bli her. Takk.
Jeg tror det er det mesteren min vil.
Det stemmer.
Jeg kan sove på gulvet.
Jeg forstår, Mr. Franklin.
Men dessverre må vi insistere på at slavene sover på sitt eget værelse.
Ikke vær redd, vi har gode fasiliteter til henne.
Jeg må insistere.
Hvis De trenger henne,
er det bare til å ringe på bjellen, så kommer hun til Dem.
Rommet hun skal sove på, er rett over dette.
Vær våken. Jeg kommer så snart jeg kan.
Jeg forsikrer Dem om at hun vil ha det bra.
Denne veien, skjøge.
Tekst: Lene Høynes