Kevin!
Dana?
Vad fan? Dana?
Vad fan? Vad fan? Vad fan hände?
Dana? Vad fan hände?
Dana. Dana!
Dana!
Det är jag.
Det är jag!
-Det är Kevin. Dana, det är jag. -Låt bli mig!
Det är jag.
Dana, det här… Jag fattar inte.
Det är skrämmande.
Hur kunde allt det här hända?
Hur länge var jag borta?
Mindre än en minut. Knappt ens det. Sekunder.
Det kändes som om jag var borta i en timme, minst. Jag…
Första gången var det bara några minuter.
Nästa gång var det lite längre.
Det blir värre. Jag måste göra något.
Vadå? Ska vi sticka härifrån?
Tänk om det är huset?
Dana?
Jag behöver nya kläder.
Om det händer igen vill jag inte ha morgonrock.
Vill du inte ringa din moster?
Hon tror redan att jag är galen.
Men hon är väl den enda som kan berätta om din mor eller det här?
Vem fan är det?
Jag vet inte, men det är bäst att du öppnar.
Titta hur jag ser ut.
Jag kommer.
Hej igen. Förlåt om jag stör, men jag undrar om du har sett en…
-…katt? -En katt?
Nej, tyvärr.
Kan din vän ha sett den?
Dana?
Jag…
Jag vet inte.
Får jag fråga henne själv?
Dana sover faktiskt.
-Sover? -Vi sov båda två.
Det har varit en lång dag med inflyttningen.
Jag måste verkligen sova.
-Ja? -Nisey?
Vad behöver du?
Får jag fråga en sak? Om min mamma.
Vadå?
Du sa att du bor i området?
-Runt hörnet i Coronado. -Okej. Jag har aldrig sett dig förut.
Känner du alla häromkring?
Hur känner ni två varandra?
Vi gick på college samtidigt.
När du sa att hon inte mådde bra, vad menade du?
Okej.
Varför frågar du om det?
Vad menade du? Vad exakt var det för fel på henne?
Är du orolig över något?
Snälla. Svara mig.
Din mor var deprimerad ibland.
Hon hade maniska perioder.
Mot slutet av hennes liv sa hon att hon såg saker
som inte fanns.
Såg saker som inte…
Vadå för saker?
Dana, jag gillar inte frågorna. Var kommer de ifrån?
Vad hände när de dog? När mina föräldrar dog?
Vem körde? Var det hon?
-Ja. -Hittades hennes kropp?
Nej.
Kan jag ta en titt på bakgården?
Den förra ägaren brukade mata Princess bakom ryggen på oss.
Visst. God natt.
Dana?
Dana.
Man antog att hon försökt simma bort från fordonet.
Dana.
Dana?
Dana!
Okej, vem är det?
-Jag måste gå. Jag ringer i morgon. -Dana?
Hallå…
Dana?
-Jag är här. -Dana! Herregud.
-Vad gör du? -Jag har pratat med min moster.
Min mors kropp hittades aldrig. Det betyder att hon lever.
-Va? -Mina föräldrar.
Hon dog, eller de dog, i en bilkrock.
Ingen vet vad som hände, men nu inser jag att hon måste ha kört.
Hon måste ha rest tillbaka i tiden och tappar kontrollen…
Jag vet inte.
Vem var det som kom?
Din granne igen. Något skitsnack om en katt.
Den jävla katten.
-Såg du hennes katt? -Ja, förut.
Katten kom till bakdörren och jag lyfte upp den.
Jag höll i den och det var då jag åkte bakåt i tiden.
Han hoppade ur min famn och är nog kvar.
Hittade du henne?
Nej, men något hemskt pågår i grannhuset.
-Vadå? -Den där killen öppnade igen,
och den här gången var han täckt av blod.
Inte täckt av blod, men han hade blod på halsen.
Jag frågade var hon var. Han sa att hon sov.
Jag frågade om Princess Di och han sa att han inte hade sett henne.
Sedan hörde jag dem prata.
-Och hon sov inte. -Vänta. Du hörde…
Carlo, sluta avbryta mig, okej? Jag försöker berätta.
Jag hörde dem prata.
Hon sov inte.
Och sedan hörde jag henne nämna en katt.
-Vad sa hon? -Jag vet inte.
Vad vill du göra?
Jag vill veta om någon annan har sett något.
Tänk om det är huset, Dana?
Jag säger inte att jag är någon som tror på sådana saker,
men det här skrämmer mig.
Det är inte huset, Kevin.
Det är jag. Jag. Det kommer att hända var jag än är.
Min mor, hon körde och hon…
Jag vet vad du tror händer. Du kan gå.
Hermione - Någon som vet något om 428? Skumma saker pågår
Men jag måste stanna. Jag måste tillbaka. Vad händer?
-Jag kan inte lämna dig ensam. -Vad var det på mobilen?
Och grannarna, de vet vad jag heter och var jag bor.
Dana, snälla. Om något händer dig, får jag problem.
-Snälla, Dana. Följ med mig. -Va? Kevin…
Om något händer, så händer det.
Men vi måste bort från huset.
Snälla, vi måste härifrån.
Vad är det? Vad händer?
Det händer igen, Kevin.
Det händer.
Åh, nej. Nej, nej, nej!
Dana!
Hjälp!
Hjälp! Hjälp!
Släpp mig. Det är dags.
Rufus? Jag kommer!
Kevin!
-Vad heter du? -Nigel.
Nigel, du måste springa och hämta hjälp.
Jag fick inte låta honom klättra i träd.
De dödar mig om han är död.
Den här mannen följer med dig. Okej?
Han berättar att det inte var ditt fel. Men du måste gå nu.
Det är han. Vi måste rädda honom.
Vad ska jag säga?
Säg att vi är resande och råkade träffa på dem.
Resande.
Vi råkade träffa på dem.
Rufus. Rufus.
Håll dig vaken. Stanna kvar hos mig.
Hallå!
Var är Rufus?
Han föll ner från ett träd, sir.
Hans ben låg åt fel håll. Han klev inte upp.
En kvinna, klädd som en man, kom ut ur skogen.
Och den här mannen, sir.
De sa att jag skulle hämta hjälp.
Gå och hämta doktor West. Snabbt.
Ursäkta mig, sir, men vilka är ni?
Vi är resande. Vi råkade träffa på dem.
Vänta här. Jag hämtar min vagn.
Bra, Rufus. Håll dig vaken. Stanna kvar hos mig.
Du kommer att bli bra.
-Lever han? -Ja.
Jag tar hand om honom.
Hur visste du hur man spjälar?
Teve.
-Jag får panik. -Gör inte det.
Håll dig lugn. Låtsas att det är ett spel. Klarar du det?
Ja.
Det är okej. Du kommer att bli bra.
-Jag är här hos dig. -Jag fryser.
Om jag förlorar en enda blomma på grund av frosten före min fest,
är det slut med er tre!
-De har kommit från Frankrike! -Ja, miss.
Vem är det?
Nej! Mitt barn!
-Nej! Min Rufus! -Paul!
-Hjälp mig med honom. -Rufus!
-Öppna! -Hans ben är brutet.
Vad hände med honom, Luke?
Det är okej. Mamma är här.
Sluta upp med oljudet! Vad är det med er?
Rufus föll från ett träd och bröt benet.
-Var är Nigel? -Öppna ögonen.
Jag bad honom hämta ved.
-Med tanke på ovädret. -Hör du mig?
Rufus var ensam. Det var mitt fel.
-Det kan du lita på. -Jag bad honom hämta dr West…
-Låt bli! -…innan det blir problem med vägen.
-Det är okej. -Dr West?
Prata med mig.
Bär upp honom till hans rum och ur min åsyn.
Ja, sir.
-Försiktigt. -Det är inte sant!
Försiktigt. Jag håller hans huvud.
Försiktigt med huvudet.
Snabbt! Lyft honom!
Försiktigt! Era odjur.
-Tyst, Margaret. -Akta huvudet.
Hur tar vi oss hem?
-Okej. -Jag vet inte.
Vilka är ni?
Vi är resande.
Vi hittade honom i skogen när vi passerade.
Vad har ni för kläder?
Vi blev rånade.
Thomas.
Charles, jag beklagar.
-Ursäkta förvirringen. -Nej. Ursäkta att jag stör.
Ni tycks ha en akut situation.
Jag ger mig av.
Charles, nej, stanna.
Vi skulle just prata affärer och Sarah har lagat en festmåltid.
Tom, din son behöver uppmärksamhet.
Kom åtminstone på festen i morgon.
Vi får se.
Fan också.
Fan!
Följ med in och värm er. Det är det minsta jag kan göra.
-Sabina? -Ja, sir?
Ordna varma kläder åt mannen och ett par skor.
-Ja, sir. -Du.
Ta henne till köket. Ge honom något varmt att äta.
Följ med mig, sir.
Luke!
Vad fan? Vad gör vi?
Spela med. Vi måste göra det tills vi hittar min mamma.
Jag måste hitta någon som vet var hon är.
Gå in. Jag kommer om ett tag.
Men om han ställer frågor? Vad ska jag säga?
Hitta på något. Det spelar ingen roll.
Vi klarar det här.
Sir, är ni redo?
Jag heter Dana.
Vad heter du?
Känner du Olivia? Vet du var hon bor?
Du måste vänta.
Jag serverar och jag har mr Toms hela middag.
-Kolla grytan. -Jag söker efter Olivia.
Sätt dig.
Nej, jag kan sköta resten.
Ser du?
Hämta aldrig en läkare utan att konsultera mig först.
Och särskilt inte den där skojaren doktor West. Herregud!
Jag menar, hur ska jag betala för alltihop?
Han har varit öppen för byteshandel tidigare.
Hans tjänster är inte värda ett korvöre.
Var fanns mannen…
Räddningstjänsten
…som tar hand om mina hästar när de är sjuka?
Då får du fundera ut vad det blir för byteshandel.
Annars får du jobba av skulden på söndagar.
-Har min påkläderska misslyckats? -Nej.
Jag är van att klä av mig själv.
Sabina, du kan gå.
Ja, mr Tom.
Det här värmer upp er.
Tack.
Varsågod.
Berätta om rånet ni var med om.
De var tre stycken och de omringade oss.
En av dem hade en revolver och de andra två hade…
-Knivar? -Ja.
Han med revolvern var stor.
Han kom emot oss och siktade mot mitt ansikte.
Han sa: "Lämna över… väskorna."
Så jag gjorde det. Och hästen.
Och era skor.
Ja, och mina skor. Och min rock. Det var otäckt.
Ja, det var otur.
Vart var ni på väg?
-Söderut. -Söderut?
Min farbror dog nyligen.
-Jag beklagar. -Tack.
-Jag och Dana, vi var på väg till… -Dana?
Är det er slavs namn?
-Mr Franklin. -Ja?
Hon pratar rätt konstigt.
Var köpte ni henne?
Norrut. I New York.
New York?
Pratar svartingarna så där i New York nu?
Jag vet inte.
Det är så hon pratar.
Hon är den enda slav jag har haft, så…
Jag förstår. Så det är nytt för dig?
Ja, relativt nytt. Vet ni var hon är någonstans? Dana.
Hon dyker nog upp snart.
Jag menar inte att lägga mig i era affärer, mr Franklin.
Men eftersom jag har erfarenhet, så är mitt råd
att om hon inte tillhandahåller en viss typ av tjänster,
så borde ni byta henne mot någon mer foglig.
Hon är nog orsaken till att ni blev rånad.
En slav som hon prioriterar sin egen säkerhet
-över sin herres. -Jag skulle behöva badrummet.
-Vill ni ta ett bad? -Nej.
Jag behöver kasta vatten.
Jag förstår. Vårt dass är åt det hållet.
Tack.
Ta med er rocken.
Ja. Just det.
Det där är inte till dig. Stick.
Det är du, eller hur? Jag var inte säker först.
-Är det du-vet-vem? -Vem?
Djävulen. Mannen du kom med.
Nej. Det är bara en man. Han är en vän.
Jag måste träffa Olivia. Nu.
Det går inte att ta sig dit och tillbaka. Jag kan inte riskera att förlora ett djur.
Men det är viktigt.
Något hände mellan er och patrullmannen.
Han har inte setts sedan dess och Olivia säger inget.
När såg vi varandra sist?
För tre, fyra månader sedan. Hur så?
Dana?
Kan vi prata?
Ursäkta mig.
Kevin, vad händer?
De tror att du är min slav.
Ja, det är inte så konstigt.
Vad ska vi göra?
Bara hålla en låg profil.
Vi kan inte ta oss till min mamma…
Dana, vi kan inte stanna här. Vi måste tillbaka.
Jag vet, men jag kan inte styra det.
Jag vet inte ens om det går.
Varje gång jag kommer hit blir jag kvar längre. Vi måste försöka förstå det.
Håll dig nära mig. Säg att vi måste hålla ihop.
Sedan kan vi gå.
Mr Franklin, ni anmodas komma till huset.
Här är han.
Mr Franklin, det här är dr West.
Dr West.
Angenämt.
Jag hörde att det fanns en frisk och stark man här.
Jag tänkte att det var tur för oss,
för med pojken och mamman är det ett jobb för tre personer.
Margaret kommer att bli jobbig.
Till hennes försvar så är det aldrig trevligt
för en mor att se sin son blöda.
Blöda?
Ja. Vi vet inte hur länge barnet har varit utomhus.
Vi måste åderlåta Rufus för att få bort eventuell feber…
Jag tror inte att det behövs.
Han var inte ute särskilt länge.
Vem är du att säga vad som behövs och inte, negress?
Det var min tjänarinna som hittade och räddade honom.
Hon har helande kunskaper.
Hon spjälade hans ben.
Hon är väl en sådan där rotkvinna.
Jag försäkrar dig, piga,
att medicin är en mer sofistikerad konst
än din primitiva hjärna kan förstå.
Mr Franklin, var vänlig och se till att er slav håller tyst.
Det är illa nog att hon var fräck nog att se mig i ögonen.
Se till att föra ut mrs Weylin.
Ni måste blockera dörren.
Luke och jag ska dra benet rätt.
-Vill ni tvätta händerna, sir? -Nej, jag hinner inte.
Ta henne.
-Nej. Sluta. -Margaret!
-Margaret, håll dig undan! -Dana! Dana!
Dana! Dana!
Ta hit henne, så att han håller tyst.
Nej! Nej! Nej!
-Sluta! Nej! -Margaret!
-Lugna ner henne! -Det är okej.
Det är okej.
Håll fast honom!
-Sluta nu! Sluta! -Det gör ont!
-Mitt barn! Nej! -Jag försöker få bort henne!
Jag ska döda henne!
Weylin, förlåt, men håll fast henne.
Håll fast henne!
Håll henne där!
Vad ska de göra?
-Mord! Mord! -Håll dig stilla nu!
Mord!
-Det är okej. Titta på mig. -Mamma!
Hjälp mig!
Mamma!
Svälj, mrs Weylin.
Mamma!
Svälj!
Ju mer du krånglar, desto längre tid tar det.
Här, Rufus. Håll min hand. Håll så hårt du kan.
Okej, det räcker. Håll hans arm.
Du, kom hit.
Håll fast honom.
Ni har ett vackert hem.
Vi skulle ha en fest.
I kväll?
Nej, i morgon.
Den är förstörd.
Julfesten.
Rufus och jag skulle göra en liten dans. En menuett.
Är det julafton?
Nästan. Jag vet att det är fånigt.
Vem firar jul?
Men jag tänkte att det skulle vara värt att göra något trevligt här.
Prästen kommer att bli besviken.
Han har svimmat.
Bra.
Fortsätt.
Jag förstår, Septimus, men jag har inga pengar.
Jag trodde att pojken hade sagt det när han hämtade dig.
Det gjorde han inte.
Jag vill poängtera att vädret gjorde det här till ett farligt hembesök.
Jag borde ta dubbelt betalt.
Du kanske kan tänka dig ett byte?
Du är en vetenskapens man.
Och jag har en slav här med ett märkligt fotproblem,
som skulle kunna vara till nytta för din forskning.
Berätta mer.
Kom.
Dana. Är det över?
Ja.
Det är över.
Hur vet du vad jag heter?
Jag hörde honom kalla dig det.
Vem?
Mannen du kom med.
Är han här?
Det är han.
Jag såg honom dra dig genom det tomma rummet.
Han drog dig mot dörren.
Du skrek.
Är han din herre?
Nej. Han är en vän.
-Gjorde han illa dig? -Nej.
När såg du det, Rufus? Hur?
I mitt huvud. Medan jag föll.
Tänker du lämna mig igen?
Nej. Nej.
Hör på, Sabina. Du ska inte långt. Bara till staden.
Och dr West ser till att du kan komma på besök när det passar.
Eller hur, doktorn?
Just det.
Skynda er nu innan vägarna blir oframkomliga.
Adjö, Weylin.
Jag hoppas att ni inte misstycker.
Nej.
Ni verkar vara duktig.
Tack.
Ingen har rört pianot på ett årtionde.
Är ni musiker?
Ja, det stämmer. Jag är en resande musiker.
Och era instrument?
Banditer.
Jag vill tacka er för er assistans tidigare.
Det var ingen trevlig scen, och jag skulle uppskatta er… diskretion.
Vill ni äta middag med mig?
Kan du läsa?
Ja, det kan jag.
Är det okej där du kommer från?
Ja.
Om pappa ser tjänstefolk titta i en bok, även om de bara tittar på bilderna,
så blir de behandlade som om de hade stulit något.
Din pappa bestämmer inte vad jag får göra.
Kan du läsa för mig?
Ja.
"Författaren bakom dessa resor, mr Lemuel Gulliver, är min gamle vän.
Vi är också släkt via min mors familj"…
Vad är det här?
Jag bad henne läsa för mig, mamma.
Det är tillåtet där hon kommer från.
Är du bekväm? Gör benet ont?
Det känns bra, mamma.
Okej, fortsätt.
"För tre år sedan började mr Gulliver
tröttna på mängden nyfikna människor som kom till honom"…
Är du varm? Ska jag be Carrie komma och fläkta dig?
Jag är okej, mamma.
Är du hungrig? Moster Sarah har bakat en kaka.
Vill du ha en bit?
Jag vill inte ha någon kaka, mamma.
Säkert? Hon har gjort jättefin vit kristyr.
Jag vill höra Dana läsa. Det är allt.
Fortsätt, då. Du ska visst läsa, så läs.
"Jag hörde honom säga att familjen kom från Oxfordshire"…
Jag vet inte varför du lyssnar på henne.
Hennes röst är som en surrande fluga.
Jag hör henne inte när du pratar.
-Allt jag sa var… -Säg ingenting, mamma.
Gå härifrån och sluta störa.
-Rufus. -Gå!
Hur kan du behandla mig så här?
På grund av en svarting.
Jag blir så trött på henne ibland.
Oroa dig inte.
Hon kommer snart tillbaka med en kaka med fin vit kristyr.
Läs, Dana.
"Innan han lämnade Redriff,
lämnade han följande dokument i deras händer"…
Är Dana…
Ja, hon är där uppe med pojken.
Han verkar tycka om henne.
Ja, hon är bra med barn.
Vi ska se till att hon får mat.
Ge mr Franklins tjänarinna en skål av det Sarah serverar.
Ni är redan bättre sällskap än mannen måltiden var tänkt för.
Var det gentlemannen som var här?
Charles Broadus.
En besvärlig typ.
Ja.
Han råkar äga något hundratal tunnland en bit härifrån.
Han ska återvända till England, och jag vill köpa marken innan han åker,
annars får jag problem med en del av mina grannar.
Men han är en absolut gåta.
Och jag kan inte relatera till en så feminin påfågel till man.
Har ni familj, mr Franklin?
Har ni en fru som väntar på er?
Nej. Nej, inte än.
Vid er ålder?
Ja, det…
Det fanns någon, men hon dog.
Ja.
Jag känner till den sortens smärta.
Min första fru, Hannah, drabbades av Boulogne-feber,
som härjade här för 15 år sedan.
Febern tog även hennes far och några av mitt tjänstefolk.
Det var hemskt.
Ja, inte en dag går utan att jag tänker på henne.
Hon var en begåvad musiker som ni.
Det var hennes piano ni spelade på.
Och det var hennes musik.
Jag beklagar.
Gör inte det.
Hör på, det var hemskt hur ni behandlades av de där banditerna.
Det är en sak att bli av med sina ägodelar,
men att bli bestulen på sin försörjning? Det är en helt annan sak.
Varför inte stanna här hos oss? En dag eller två.
Jag ska höra mig för om tjuvarna kan hittas så att ni får tillbaka era saker.
De kan inte ha kommit så långt.
Under tiden kan ni betrakta er som gäst här i huset.
Tack.
"Vi befann oss två minuter söder om 30:e breddgraden.
Tolv av besättningen var döda på grund av slit och dålig mat.
Resten är väldigt svaga."
Vem vill ha kaka?
Du kan gå.
Så det är han som för dig hit.
Han kan tydligen se mig innan jag kommer tillbaka.
Han såg dig i köket. Dig och mig. Och…
Jag kan liksom se honom också. Jag känner honom.
Jag känner vad som händer honom.
Så hur ser planen ut? Jag menar…
Det har gått flera timmar. Vi har varit här i timtal.
Ska vi verkligen stanna här?
Jag vet inte vad jag ska göra. Jag kan inte styra det.
-Det måste finnas en lösning. -Om någon har en, så är det min mamma.
Hon är den enda som kan veta, och…
Vi måste hålla ut tills vi kan ta oss till henne.
Hur har det gått för dig?
Jag vet inte var jag ska börja.
Jag spelade piano tidigare. Det fördrev tiden.
-Var det du? -Ja.
Jag brukade distrahera mig själv så som barn.
Är du inte hungrig?
Jag är utmattad.
Klockan är 06:00 för oss.
God kväll, mr Franklin.
God kväll.
Jag ville be om ursäkt för mitt uppförande tidigare
och tacka dig för att du tog hand om mig och min son.
Ni kan nog förstå hur svårt det är att se sitt barn i fara.
Inga problem.
Är ni redo att göra kväll?
Jag kan eskortera er till ert rum.
Jag stannar hellre här. Tack.
Jag tror att det är vad min herre önskar.
Det stämmer.
Jag kan sova på golvet.
Jag förstår, mr Franklin,
men tyvärr måste vi insistera på att slavar sover i sina rum.
Oroa er inte. Vi har ett bra rum som väntar på henne.
Jag måste insistera.
Om ni behöver henne för något,
ring i klockan vid er säng så lyder hon nog.
Rummet hon sover i är direkt ovanför det här.
Stanna uppe. Jag kommer så snart jag kan.
Jag försäkrar er att hon får det bekvämt.
Den här vägen, piga.
Undertexter: Tina Engström