Reginald mi řekl, co je u tebe nového.
Budeš mít dítě.
Ano.
Takže ti Bůh požehnal.
Asi ano.
Je to hodný hoch.
Zařídí dobrý domov tobě i mému vnukovi.
Ještě nevíme, jestli to je chlapec.
Já tyhle věci vycítím.
Když jsme se s Reginaldem vzali, chtěli jsme s dítětem počkat.
Aspoň než dokončí medicínu
nebo než si ujasním, co vlastně chci dělat.
Ale když jsem teď těhotná…
- Mám pocit, že to jinak být nemohlo. - To neříkej.
Reginald tě nikdy neklamal.
Je to otec, Olivie, a ty jsi matka.
Takhle to prostě chodí. Přinášíš oběti.
Vy oba.
Tvůj problém je ten, že jsi příliš nespoutaná.
Musíš si tyhle sklony hlídat.
A to říkám jako někdo, kdo znal tvou matku.
Neměla jsi to jako dítě jednoduché.
Nevím, co za matku prostě najednou odejde od dětí.
Ale ty teď máš šanci vést si líp.
Dítě.
Dítě je příležitost myslet nejen na sebe.
Neexistuje silnější ani záhadnější láska.
A před touto skutečností by ses měla sklonit.
Co kdybys zaběhla do obchodu na rohu
a přinesla nám pár krabiček sladkostí?
- Mohla bys? - Ano.
To mi věř.
Tohle dítě…
ti možná zachrání život.
Vydrž, Dano. Už jedu.
Jeď, Barney!
Do prdele! Winnie!
Winnie! Kurva!
- Winnie! - Do hajzlu.
Winnie!
Do hajzlu.
PŘÍZEŇ
Pan Tom tě teď vlastní.
Jsi jeho.
To je lež.
To vím.
Asi se pohádali. Pro tvého pána Kevina to nedopadlo dobře.
Cože? Kde je?
Jak to mám vědět?
Tom mě sem jenom poslal, abych ti donesla jídlo a řekla ti to.
Asi bys měla vymyslet,
jak se dostat tam, kam jsi vzala Winnie.
Dneska večer.
Beztak jsi to měla v plánu celou dobu.
A já s tím nemám problém.
Bez tebe a bez Lukea to tady bude zajímavé.
Tohle býval pokoj pana Williama.
A v těchto zdech…
mám uchovány silné vzpomínky.
Snad sis to tady užila.
Nemáš tušení, s kým máš tu čest.
Winnie!
Prosím, můžeme to vyřešit.
Co ode mě chcete? To, co ostatní? To, co Tom?
Ne. To ne.
- Nic od tebe nechci. - Tak proč mě honíte?
Já… Já jen…
Jen chci, abys byla v bezpečí. Aby byli všichni v bezpečí.
Po tom, jak se ke mně chovala ta ženská, se o své bezpečí budu starat sama.
Winnie, nemůžeš se vrátit k Tomovi.
K Tomovi? K tomu se nevrátím.
Za pět dní v té díře v zemi jsem si to uvědomila. Uteču.
A nepotřebuju ničí svolení. Uteču.
A jestli vám opravdu jde o moje bezpečí, necháte mě jít.
Ne, to je dobrý. S tím nemám problém. Jestli myslíš, že to je pro tebe nejlepší.
Dejte mi oblečení.
- Cože? - Ostříhaly mi vlasy na kluka,
ale košili a kalhoty jsem nechala v tom domě.
Dejte mi oblečení, ať odsud můžu pryč.
- Winnie, já… - Hned!
Dano?
Kam jdeš?
Odcházím. Musím za Kevinem.
On se nevrátí?
Nemyslím si.
Poslyš, myslím, že má potíže.
Je to moc důležité. Musím jít.
Počkej.
Myslíš, že můj táta je s ním? On se taky nevrátil.
To… To si nemyslím.
Měl bys jít spát. Určitě brzo přijde domů.
Ty mi lžeš.
- Ne, já… - Ale ano.
- Něco víš. Něco se děje. - Nigele.
- Vždycky se vrátil domů, Dano. Vždycky. - Klid.
Nemůžu vzbudit pana Toma. Jasný?
Víš ty co? Pojďme někam jinam. Jo? Půjdeme někam jinam.
Tak jo.
Co se stalo?
Ukradla mi oblečení.
Kde je?
Utekla.
Ale ne.
Mohl bych…
Winnie se zmínila, že je tady nějaké oblečení.
Chlapecké oblečení?
Když mi ukradla moje.
Tam.
Co je?
Co budeme dělat?
Zůstaneme takhle, dokud se máma Olivia nevrátí.
Do té doby nepůjde nikdo dovnitř ani ven.
Můžete si sednout.
- Sarah. - Olivie?
Co tady děláš tak brzo?
Je brzo. Promiň.
Potřebuju, abys vzbudila Carrie a poslala ji do domu pro Danu.
Musím jí předat zprávu a je to velmi důležité.
Není moc času.
Od toho jejího bělocha, co?
Nikdy jsem ji neměla moc ráda.
A vůbec se mi nelíbilo, jak často jí tu pomáháš.
Potížistka.
Vlastně jste mi obě vždycky připadaly v tomhle podobné.
Mohly byste být příbuzné.
Měla jsem to vidět dřív.
O čem to mluvíš?
Kdyby ses tady tehdy neukázala,
lidi tady by možná měli šanci.
Nikdo ti neřekl, abys sem před těmi lety nakráčela
a zachraňovala děti té zrzavé jalovice. Ty a ta tvoje Dana.
- Sarah, co to říkáš? - Přestaň si hrát na hloupou.
Myslíš, že Margaret přišla o všech pět dětí v řadě jen tak?
Bez důvodu?
Starala jsem se o ně, ještě než přišly na svět.
A kdybys nás prostě nechala být, Rufus by umřel v té kolíbce.
Proč jsi ho zachránila?
Kdybys toho kluka nechala být, Tom by se té děvky zbavil
a bylo by to tady úplně jiné.
Ale to se teď vyřešilo, protože to dítě je pryč.
A jeho matka je pryč a Luke taky. A teď je pryč i Dana.
- Konečně tady lidi zase budou mít šanci. - Pryč?
Kam Dana šla?
Řekla jsem jí, ať odejde tam, kam jste odvedly Winnie.
No jo.
- Vím, že jsi s tím měla něco společného. - S čím?
Pane Tome.
Jen tady paní Olivii povídám o nějakých drbech.
Co tady děláš tak brzo?
Jen jsem přijela pro pár kousků Sařina koláče.
Kde je Dana?
Naposledy byla v pokoji pro hosty.
Prošel jsem dům a je pryč.
Možná se poflakuje u chatky, kde bydlela Winnie, pane.
Všimla jsem si, že se tam občas zašívá, když se vyhýbá práci.
Řekla jsi jí to?
Ano, a byla hrozně rozrušená.
Ale řekla jsem jí, ať si to promyslí.
- Ty zmije! - Ticho.
Dana je teď na cestě do tvého domu.
A když už vstal, není moc času.
Na tvém místě bych spěchala domů, vzala ji a vypadla z Marylandu.
Nedívej se na mě tak.
Měla by ses stydět.
Stydět?
K čemu by mi to bylo?
Když celý život hniju v téhle kuchyni, den po dni.
Ty jsi volná. Vždycky jsi byla volná.
Nemáš ani ponětí, jaké to je.
S tím na mě nechoď.
Měl jsi pravdu, Nigele.
Tvůj táta se asi nevrátí.
- Myslím, že je pryč. - Kde?
Nevím. Kéž bych věděla.
Půjdu s tebou a s panem Kevinem.
- Spolu je najdeme. - To nejde.
Proč?
Protože s Kevinem jsme z místa, kam tě nemůžu vzít.
Ale všichni jsou pryč. Můj táta. Rufus. A ty taky odcházíš. Pan Franklin.
A co já, když jsou všichni pryč?
Budeš silný.
Ano?
Protože to by tvůj otec chtěl. Tady máš.
Naučíš se psát a číst, ano? To uděláš.
Už znáš všechna písmena a jaké dělají zvuky. To je půlka.
Ale musíš cvičit. Musíš cvičit každý den. Platí? A musíš to naučit Carrie.
Musíš to naučit Carrie.
Protože to by tvůj otec chtěl.
Kdo je tam?
Nikdo nesmí přebývat na mých pozemcích bez mého výslovného svolení.
Ptal jsem se, kdo je tam.
Pojď ven! Říkám to naposledy.
Jak myslíš.
Co jsem ti říkal? Nechci, ať čteš.
Jo, choval jsem se k tobě dobře. A takhle mi to splácíš?
Tím, že kradeš mé věci? Kradeš mé knihy? Čteš?
Můžu vás to naučit.
Můžu vás naučit číst.
Co jsi to říkala?
Číst. Můžu vás naučit číst.
Bude to mezi námi.
Pojď sem!
Kdo je to?
To je Dana, ty lhářko!
Ne. To jsem nevěděla! Přísahám!
Ne! Thomasi!
Prosím! Ne!
- Pomoc! Prosím! - Dělej.
Ne!
Asi tě budu muset zkrotit.
Pojď sem.
Zbláznila ses?
Dano.
Kevine?
Kevine!
Dovolali jste se Kevinovi.
Zanechte mi vzkaz a já se vám ozvu.
Ahoj. To jsem já.
Dělám přesně to, co jsi mi řekl, a ty to nezvedáš.
Dělám si starosti.
Zavolej mi, prosím.
- Co se děje? - Je pryč.
- Cože? - Dana je pryč.
Nemůžu to vysvětlit. Asi mi přeskočilo, Alane.
- Kruci. - Svěřila se mi.
- Denise, klid. To nic. - Přísahám, Alane.
Kam se poděla?
Utekla s nějakým chlapem
a dostali jsme je do kamrlíku bez oken…
- Počkej. S kým že? - Já nevím. S nějakým chlapem.
- Bílým? - Jasně. Proč?
Tak jo. Končím.
Ty ho znáš?
Denise, miluju tě,
ale musíš nechat Danu být tím, čím je.
Je jí 26, je nezaměstnaná a hloupá. Nechce naši pomoc.
Jen chce publikum pro své drama. Ani už nejsem u policie.
Takže jestli chceš, aby ji někdo zachraňoval,
zavolej poldovi, který nepobírá penzi.
Už mě nebaví jezdit po městě a snažit se ji zachránit před sebou samotnou.
Haló?
1812. 1813.
1814. 1815.
Ségra 2 zmeškaných hovorů
Ségra
Schránka je plná a nemůže přijímat nové zprávy.
Zlato, pojď prosím tě do postele. Musíš se aspoň trochu vyspat.
Já prostě nemůžu. Nejde to, Carlo, já…
Před několika hodinami jsme je viděli odjíždět. Zabalili jsme to.
- Jo, ale myslím, že se zrovna vrátili. - Cože?
Budeš mě mít za blázna. Ale slyšela jsem křik. A pak jsem…
- A pak co? - Já nevím. Nic jsem neviděla.
- No tak, Hermione. - Carlo.
Mám strach.
Nemám ráda násilí.
No tak.
Kde je naše kočka?
Neříkal jsi, že jsi poldy nevolal?
Tak jo.
Slečno?
- Haló? - Ano?
Volali nám vaši sousedé.
- Mohla byste otevřít, ať si promluvíme? - Ne, díky! Jsem v pořádku!
Nemusíte nás pouštět dovnitř.
Stačí vyjít na verandu a promluvit si s námi.
Madam, jste tam sama?
Jestli neotevřete dveře, budeme muset dovnitř.
Madam, prosím otevřete dveře.
Komu: Denise Jsem zpátky v domě. Pospěš.
Prosím dost. Už jdu.
Zdravím. Promiňte, zrovna jsem byla ve sprše.
Nebyla jsem oblečená.
- Děje se něco? - Můžeme si promluvit vevnitř?
Jo.
Promiňte. Nevíte, co se tady děje?
Jen vleklá situace s novou sousedkou.
Jaká situace?
Nejsme si jisti.
Víme, že jeden její známý je velmi násilnický
a možná v tom jsou i drogy.
- Držela bych se zpátky. - Něco, o čem bychom měli vědět?
Drogy? Zbraně?
Ne, nic.
Vaše ložnice je tam?
Jo.
- Hledáte něco? - Stěhujete se sem nebo pryč?
- Sem. - Gratuluju.
Přemýšlíme o domu ve Woodland Hills. Ale trh je teď šílený, že ano?
Jste v pořádku?
Jo.
- Chrisi, pojď sem. - Nic mi není.
Jo?
- Otočte se prosím, paní Jamesová. - Jsem v pořádku.
Jen se otočte, paní Jamesová.
Dano, co se to děje?
Zaparkuju to tady.
- Madam, ublížil vám někdo? - Ne.
- Vyhrnete si triko, ať vidíme ta zranění? - Ne, nevyhrnu si triko.
Tak to s námi budete muset do nemocnice.
Dano?
- Jsi tam? To jsem já, Dano. - To je teta.
Dano.
Díkybohu.
- Co se děje? Měla jsem starosti. - Jsem v pořádku.
Copak je za problém?
Vaše neteř je vážně zraněná. Jen jí dáváme pár otázek.
Zraněná?
Panebože. To je krev?
Dano.
- Haló, to je Dana? - Dano?
Tady je Penny ze včerejška.
Je v pořádku? Dáte mi ho?
Bohužel, Penny. Kevin tady teď není.
- Ale máte jeho telefon. - Já vím.
Nechal ho tady.
- Haló? - Můj manžel je policista v důchodu.
Chápu, pod jakým tlakem pracujete.
Už se o to postarám.
Madam, vaše neteř by měla jet do nemocnice. Ta zranění jsou vážná.
Při vší úctě, strážníku, jsem vrchní sestra v Clarionu.
- Ano, přejete si? - Dobrý den.
Jsem Penny Franklinová, sestra Kevina Franklina.
To on je nezvěstný. A jen jsem doufala, že bych mohla…
Dano. Promiňte, že jsem sem vtrhla.
Vím, že tady není, ale…
Kevin měl… má…
potíže s návykovými látkami. Víte to?
A občas se tak nějak ztratí.
Když se to s ním zvrtne, bývá to hodně špatné.
Nebral mi telefon, a proto jsem sem zavolala policii.
Počkat. Policii jste volala vy?
Ano. Měla jsem obavy.
Dobře. Všichni musí odejít.
- Madam, musíme… - Tak to ne.
Nějaký bílý feťák zmizí a všichni jsou v pohotovosti.
Ale moje neteř? Má krev po celých zádech
a dočká se jen obtěžování v šest ráno?
Místo tahání nevinných dívek do nemocnice najděte toho hajzla, co jí to udělal.
Teď prosím odejděte, než si zavolám právníka.
Přejeme hezký den, paní Jamesová.
Vážně vám ublížil? Kevin by to neudělal.
To doufejte.
Nisey.
Zrovna jsem s ním mluvila. Byl vyděšený.
- Kde kurva je? - Já nevím! Nevím.
Mrzí mě to.
Měla byste jít.
Počkejte.
Tohle si vezměte.
Kdyby se vrátil domů.
Dano, musíš mi hned říct, co se děje. Kdo to byl?
Dano.
Ne, to je dobrý. Je to dobrý.
Co se děje?
Chtěla bych jí říct pravdu, ale nevěřila by mi.
Co tím myslíš, Dano?
Jakou pravdu?
Opustila jsem ho.
Opustila jsem ho. Nechala jsem ho tam.
Jste tady. Jak?
Jste za tím vy?
Za čím?
Kde je Dana?
Vy to nevíte?
Co mám vědět?
Klamy.
Jen samé klamy.
Kde jsou?
Povězte mi to.
Cože? Kdo? Nevím, o čem mluvíte.
Dana a Olivia. Kde jsou?
Co je to za čarodějnictví?
- Řekněte mi, jak to udělaly! - Co?
Zmizely!
Ona je pryč?
Jak to udělaly?
Jak?
Poslyšte.
Jste v pořádku?
Jo, já… Co to kurva je?
Tady máte.
Díky.
Takže co se tam děje?
- Je váš bratr v pořádku? - Nevím.
- Omlouvám se. - To nic. Vážně to nevadí.
Mám sestru, která se mi neozvala už měsíce.
Znáte tu dívku, co tam žije?
Ani ne. Poznala jsem ji včera večer.
Kevin ji přivedl do mého domu. Asi ji zrovna poznal.
Jo, taky o ní moc nevíme, ale…
Zrovna se nastěhovala.
Nechcete jít na chvilku k nám?
Možná bychom vám mohli povědět, co jsme tady viděli.
Bydlíme… Bydlíme hned tam.
Nedáte si kafe?
Jo. To by vlastně bylo fajn.
Bezva.
- Jo, díky. - Jo.
Panebože.
To byla dlouhá noc.
Dano.
Co se ti stalo?
Zbičoval mě.
Ale…
Ten chlap, co vlastní tu plantáž, kam mě to pořád vrací.
Tom Weylin.
A jeho syn se jmenuje Rufus.
Věříš mi?
No…
Nechci.
Ale zmizela jsi z toho kamrlíku.
A jsi tady hrozně rychle.
- Jak? - Vtáhlo mě to zpátky.
Ale tehdy jsem vzala Kevina s sebou a byli jsme pryč týden.
Ale tady to bylo jen pár minut, protože čas plyne jinak. Ale…
Pokaždé, když se vrátím, pošle mě to sem.
Jak se sem vracíš?
Když se děje něco, při čem se bojím o život.
Kdy myslím, že umřu.
A to se asi stalo, když jsem omdlela. Ale ani nevím, jak dlouho jsem byla mimo.
A Kevin tam zůstal trčet. Kevin tam uvízl.
A já jsem mu slíbila, že ho tam nenechám.
Řekla jsem mu: „Nenechám tě tady.“
A nechala jsem ho tam. A nevím, co mám dělat, Denise.
Nevím, co dělat, protože nevím, jestli tam trčí už rok.
Nevím, jestli je naživu. Já nevím. Nevím, co dělat. Já…
Musím… Musím se tam vrátit. Musím se vrátit, ale nevím jak.
Nevím jak.
Musím ho zachránit, protože jsem mu to slíbila.
Řekla jsem… Jestli se mu něco stane, nemůžu… Je to moje vina.
Dano.
- Dano, to bude dobrý. - Ne. Nebude, Nisey!
Nebude to dobrý.
Nebude.
On je jediný člověk, který mi věřil.
A je jediný, kdo rozuměl tomu, co se děje.
Jak se můžeš vrátit?
Neovládám to.
Prostě se to stane, nebo ne.
Tak jo.
Fajn, přijdeme na to.
Ano?
Přivedeme ho zpátky.
A pak přijdeme na to, jak to zastavit, ano?
Myslím…
Myslím, že když se postarám, aby Rufus zůstal naživu,
a pak…
Pak se postarám, aby se narodil náš další předek, pak to přestane.
Ale vlastně to nevím. Ani nevím, kdy by to bylo.
Dívala ses do bible?
Do jaké bible?
Do rodinné bible.
Jsou tam jména všech předků Jamesových až do…
Nevím do kdy.
- A roky narození. - Cože?
Počkej, Denise. Kde je?
Naposledy jsem ji viděla na krbové římse v Brooklynu.
- Máma ji vytahovala jen výjimečně. - Měla ji babička?
To je ona.
Koho hledáš, Dano?
Carrie. Myslím, že mají s Rufusem dítě.
Než jsem zmizela, byli rozděleni
na kdovíjak dlouho.
- Počkat, tady. - Kde?
„Carrie Anne Blakeová. Narozena 1849.“ Je to ono?
Ne, to nemůže být ono. Narodila se dřív.
Rufus Weylin Alice Greenwoodová
Alice.
Co se děje?
- Co? - Nebyla to Carrie. Byla to Alice.
Rufus a Alice spolu mají dítě.
Tak se to stane.
Vidíte něco, co byste rád, pane?
Nevidím.
Alice, pospěš si.
Musíme se vrátit do soumraku.
Dvě hodiny, co jsem se sem vrátila.
- Co to děláš? - Možná mám ještě čas.
- Čas? Na co? - Než mě to vtáhne zpátky.
Dano, ale snad můžu něco udělat.
Nesahej na mě. Prosím, nesahej na mě.
Nechci tě poslat zpátky. Prosím, nech mě soustředit.
Nech mě pracovat.
- Je rok 1818. Nebo 1819. Já nevím. - Kdy se to stane?
Byl rok 1815.
- Možná se to nestane. - Ale stane.
Nemám zavolat pomoc?
Ne, zůstaň tady. Nejspíš se hned vrátím.
Alane.
Denise, nevím, co se sakra děje.
Do domu volala policie New York.
Zrovna jsem s nimi domluvil.
Našli Olivii.
Olivii?
Haló?
Denise?
Překlad titulků: Lenka Večerková