A francba! Hogy írják angolul, hogy „elsikkasztani”?
„Ha ezt olvassák,
sikeresen megszabadítottam a világot még egy problémától.
Sokan nem értitek, miért vetettem véget az életemnek.
Bevallom, hogy hamis számlák kiállításával pénzt loptam a Monte Vista Pointtól.
Mivel a volt feleségem, Lindsay Crane volt a főkolompos,
mindeddig nem mondhattam el az igazat.
Lindsay felesleges Trochos-beavatkozásokra beszélte rá a klub tagjait,
és feláron adta el a csomagokat, hogy zsebre vághassuk a különbözetet.
Ha igazi férfi lennék, szembeszálltam volna vele.
De sajnos egész életemben gerinctelen voltam.
Josh.”
Nem sokszor csinálom ezt, de kimondottan megvisel.
Nincs étvágyam.
Nem alszom jól.
És a napjaim megfigyeléssel telnek,
és meglep, hogy milyen könnyű megmondani,
hogy kinek van helyén a szíve.
Óriási veszteség lerövidíteni egy ilyen életet.
Az viszont nagy megkönnyebbülés, hogy nálad nem fogok ilyesmit érezni.
BALHÉ
MINDEN ÍGY MARAD, ÉS TE ENGEDELMESKEDNI FOGSZ
Vacsora után visszakapják a mobiljukat. Park asszony személyesen fogadja önöket.
Az exkluzív udvarban vár minket Kim doktorral.
- Ez aztán a VIP, mi? - Végre bepillanthatok egy koreai cégbe!
- Istenem! Jól vagy? - A francba!
Ez kurvára fájt!
Ó, szegénykém! Tényleg fájhatott.
Megvan, ami kell.
- Kapjátok el! Gyorsan! - Gyerünk!
Mi a fene ütött Eunice-ba?
Szia, haver! Hogy vagy?
Jól vagy, tesó?
Késő van.
Igen, tudom. Bocsi!
Csak…
beszélhetünk egy percet?
Itt is van.
Szuper.
Egészségünkre!
Szóval… tudod, mire gondoltam?
Mi lenne, ha beizzítanánk a magángépet, és elrepülnénk Szöulba?
Meglephetnéd Avát, és szerezhetnél nála pár jó pontot.
Tényleg?
Repüljek 14 órát, hogy kapjak pár jó pontot a feleségemnél?
Ugyan! Máskor is pattantunk már gépre hirtelen ötlettől vezérelve, nem?
LINDSAY ELVESZIK A MOBILOMAT. ÍRJ!
Minden rendben?
Igen.
Ja, csak…
kicsit rám tört a válás utáni depi.
- Értem. - Ja.
És… tudod, mit?
Oké.
Elárulom neked,
hogy Lindsay egy új pasi miatt ment Koreába.
Tudom. El kell engednem.
Tudom, és nem vagyok rá büszke,
de ha megtennéd nekem ezt a szívességet,
örökre leköteleznél,
mi amigo.
Akkor telefonálok, hogy készítsék elő a gépet.
Ez az! Köszönöm. Szívből köszönöm!
Nincs mit, tesó.
Alig várom. Szóval? Mikor indulunk?
Úgy 30 perc múlva? Vagy 15?
- Utánanézek. - Oké.
- Csak várj türelemmel! - Oké.
Rohadt furcsa. Egyáltalán ki fut el így?
Igen, elég furcsa.
Austin, hozzád közel állt, nem?
Nem, nem igazán.
- Szigorúan szakmai kapcsolat volt, igaz? - Igen.
Kimondottan szakmai.
Egyszer a klubban Eunice azt mondta, nem éhes, aztán láttam, hogy eszik.
Ezt sose felejtem el. Fura lány.
Oké. Ne hagyjuk, hogy Eunice elrontsa a vacsorát!
Lássanak hozzá, kérem!
Kérhetek egy nagy tál rizst és sok kávét?
Rengeteg kávét.
Austin, mindent meg kell kóstolnod.
A séf Korea legjobb séfje.
Egyértelmű, hogy nem mondanak igazat.
A férjem nagyon örül, hogy itt vannak.
Ne rontsd el! A tervünk működik.
Jól van, oké.
Egészségünkre!
Lindsay, hallom, önnek köszönhetjük, hogy Ava és Ashley eljöttek ide.
Köszönöm, hogy fellendítette az üzletet a Trochosnál.
Ez kedves öntől,
de valójában Ashley értékesítette az összes csomagot.
Csak szerénykedik.
Lindsay a fél klubot meggyőzte, hogy iratkozzanak fel.
Ugyan! Ez mindkettőtök érdeme.
Elnök asszony, igazán lehetnének ők a Trochos arcai.
Van itt egy mosdó?
A fickó itt marad.
Drágám, ha a fickó Eunice bizalmasa volt, újra át kellene motoznunk.
Higgadj le!
Doktor úr, nincs nálam a telefon.
Eunice Montecitóban hagyta.
Megkérhetnénk valakit, hogy keresse meg és küldje el.
Nem érdekel a telefon. Tudok új telefont venni.
De ha mégis Eunice-nál van a mobilod, akkor teljesen meg vagyunk baszva!
Fogd be, és egyél!
Esküszöm, hetente kijön egy új iPhone.
Utálom. Hagyják már abba!
Tudják, Steve Jobs és Sean Penn szintén vacsoráztak ennél az asztalnál.
Sean Penn?
Azta!
Úgy tűnik, JB kudarcot vallott.
Igen.
Igen, itt van nálam.
Nem, én… Tudom, de nem vihetnék be kihallgatásra?
Én továbbítottam önöknek a gyanús számlákat.
Nem tudom, nekem ki küldte, de tény, hogy Josh dugta az italkocsis lányt,
szóval szerintem ő dobta fel.
Igen.
Figyeljen! Ez egyszerűen nem helyes. A fickó meglopja a klubot.
Pedig annyi mindent tettünk érte.
Ha kell, személyesen kifizetem a városnak, amibe kerül, hogy leállítsák ezt a fickót.
Igen.
Igen, jó lenne, ha be tudna ugrani.
Talán magával bemenne az őrsre.
Oké, megpróbálom feltartóztatni.
Köszönöm, seriff.
Mindjárt ott vagyok, oké? Nálam van a tápja.
De vigyázz, ne habzsoljon, mert kihányja.
Ez őrültség! Átmegyek, és el fogod mondani, mi ez az egész.
- Nem. - Josh!
Nem. Semmi baj. Én megyek hozzád, jó?
Már az is nagy szívesség, hogy vigyázol rá.
Érzem, hogy valami nagy baj van!
Dehogy, ez csak egy sürgős üzleti út.
Felhívtak, hogy anya nevében valaki hamis számlákat gyártott.
- Bajban vagy? - Nem, csak…
- Túl hosszú lenne elmagyarázni. Oké? - Nézd, nem is akarom tudni.
De bármi is az, hívd fel Luis bácsikát, és azonnal szállj fel a havannai gépre!
Van vendégszobája. Addig maradhatsz ott, ameddig kell.
Én…
Jó.
Ígérd meg, hogy elmész! Ott biztonságban leszel, oké?
Tessék, a telefonok.
Reggel az autó elviszi önöket a klinikára.
- Alig várom! - Pihenjenek!
Itt hagyunk pár embert, aki vigyáz a biztonságukra. Jó éjt!
Köszönöm.
Meg vagyunk cseszve, Lindsay!
Park ránk keni a pénzmosást.
JB meg akart ölni, és öngyilkosságnak beállítani.
A számlák a zsaruknál vannak, oda nem mehetünk. Nem bízhatunk senkiben.
Szöulba repülök, maradj ott! És Park nem sejtheti, hogy tudod.
Vigyázz magadra, Linds! Csak erre kérlek. Szeretlek!
Helló, itt Joshua Mart…
Ava!
Ott vagy? Ava!
Igen?
Istenem, Ava! Segítened kell! Azt hiszem, nagy veszélyben vagyunk.
Park a klubon keresztül tussol el egy halálesetet a férje klinikáján.
- Nahát! - Igen.
Nagyon sajnálatos!
De gőzöm sincs, hogyan segíthetnék, szóval befejeznéd a dörömbölést?
Nem, Ava, mi…
Jaj! Ava!
Ava, mi ütött beléd?
Tudtad, hogy Josh lopott?
Végig tudtad?
Ne hazudj! Troy elmondta.
- Az egész klub tudja. - Oké.
Egy pillanatig elszállt a szép eszünk, kábé egy napig, és le is álltunk.
Park csak… aránytalanul felnagyítja a dolgot,
hogy ránk kenje a pénzmosást.
Kérlek, felhívnád Troyt, hogy kürtölje össze a tagságot?
Aludnom kell. Holnap nagy napom lesz.
Ava!
Kérlek! Nagyon kell a segítséged.
Felhívnád Troyt? Barátként kérlek. Tudod, mennyi mindent tett Josh értetek.
Nem volt választása. Ez a munkája.
- Most komolyan beszélsz? - Sajnálom!
A mai nap teljesen lemerített érzelmileg.
Inkább kimaradok az egészből.
- Ava… - Jó éjt!
Ne…
Azt hiszem, holnap külön autóval megyek a klinikára.
Pfuj!
JÓ HÍR! TALÁLTUNK EGY ÉLETKÉPES EMBRIÓT
Nem megy!
Próbálj meg ráguggolni a vécéülőkére!
Egész okos ötlet volt lenyelni.
Hallgass már! Csak rontasz a helyzeten.
Csak segíteni próbálok.
Azért egy dologban igazam volt.
- A koreaiak rosszban sántikáltak. - Baszki!
Látom. Már látszik a pendrive.
Szuper!
A guggolás segített?
Szia, Eunice, én vagyok. Megvan a pendrive.
Hívj fel, hogy hová menjek! Remélem, biztonságban vagy.
Mázli, hogy nem rendeltél annyi desszertet.
El sem hiszem, ami történik.
Mármint néha halljuk, hogy történik ilyesmi,
de nehéz elhinni, hogy ez most a valóság.
Érted, mire gondolok?
Bocs, hogy túlreagáltam.
Tényleg azt hittem, hogy megcsalsz.
Tudom, mindig ezt teszem, de megváltozom. Letöltöttem egy meditációs appot…
Már nem vagyok szerelmes beléd.
Esküszöm, hogy sosem csaltalak meg,
de a legutóbbi pár hónapban…
kezdtem másképp látni mindent.
- Pedig jobb lett a kapcsolatunk. - Ash!
Belenéztél a mobilomba a kórházban, és letagadtad.
Megölted Joshék kutyáját, és letagadtad.
Nem is akarom tudni, mi mást titkoltál még el.
Pedig gyerekünk lesz, szóval…
Sajnálom, hogy ennyire utálod azt, akivel gyereked lesz.
- Te jó ég! - Igen.
Szülők leszünk?
Ha akarjuk.
Van egy életképes embriónk.
- Ne vedd fel! - Muszáj. Tudnom kell, hogy jól van-e.
- Nem kell. - De igen.
Szerelmes vagyok Eunice-ba.
Tessék?
Nem, csak azt hiszed, hogy az vagy.
De… még túl korai, hogy tudd.
Nézd, mi legalább ismerjük egymás szarságait, oké?
Honnan tudod, hogy az ő szarságai jobbak?
Honnan tudod, hogy nem ismétled meg vele is ugyanezt a kört?
Figyelj!
Van valamink, ami Parknak nagyon kell.
Ha ezt átadjuk neki,
bármit megkaphatunk, amit csak akarunk.
Becsuknád a szemed egy pillanatra?
Képzelj el minket tíz év múlva,
a tökéletes kisgyerekünkkel!
A te mosolyodat örökölte.
És az én szememet.
És olyan aranyos!
És van egy saját házunk, saját kerttel.
És megtanítod labdát dobálni,
én meg vasárnaponként hamburgert csinálok a meccshez.
Austin,
tudjuk, hogy működik a világ.
Tudjuk, milyen nehéz.
Örökölte a mosolyomat?
Igen!
És a humorérzékedet,
és a hatalmas szívedet.
És kilenc hónap múlva velünk lehet, ha ezt elvisszük Parknak.
De ha nem, akkor ki tudja, mi lesz?
A saját szemünkkel láttuk.
Tele van pénzzel. Simán eltehet minket láb alól.
És akkor helyesen cselekedtünk volna, de mi végre?
Megtennéd, hogy…
hogy alszol rá egyet?
Kérlek!
Ha reggel is így érzel, egyből a rendőrségre megyünk.
Ígérem.
Rendben.
Alszom rá egyet.
Lindsay vagyok. Kérlek, hagyj üzenetet!
Lindsay, most szálltam le.
Máris rohanok hozzád, oké?
Egyenesen a hotelbe megyek.
Kérlek, hívj, amint ezt megkapod!
Szeretlek. Szia!
Hé!
Helló! Szabad? Igen? Oké.
Ne! Hé! Várjunk!
Hol van, Ash?
Mit csináltál vele?
Mi a baj?
Minden rendben?
Itt volt a pendrive. Hol van?
Nem tudom. Én…
Nem nyúltam hozzá.
Senki más nem volt itt. Add ide azonnal!
Austin! Esküszöm a meg nem született gyermekünkre,
hogy nem tudom.
Átaludtam az éjszakát. Kikészít az időeltolódás.
Bassza meg!
Talán valaki beosont az éjjel.
Egyszer egy motelben voltam anyával, és a takarítónő csak úgy bejött.
Austin!
Park rendkívül befolyásos.
Nem fogja könnyen adni magát.
Akkor mit tegyünk?
Nem sokat tehetünk. Megkérdezhetjük a személyzetet, de…
ki tudja, talán őket is megvette.
Vagy úgy teszünk, mintha minden rendben lenne,
és próbálunk hazajutni épségben.
Halló?
Jó reggelt! Park asszony üzeni, hogy a biztonsági emberei odalent várnak,
hogy a klinikára vigyék önöket.
Elástam egy halott koreait a talajtakaró alá a kertemben.
Ezt egyikünk sem így tervezte, igaz?
Van egy közös problémánk. Dolgozzunk együtt! Rendben?
Mr. Martín, az ön bűncselekményei nagyon súlyosak. Nincs miről tárgyalni.
Mindig van miről tárgyalni.
Mindig van. Önöknek arra kell a klub, hogy eltussolják egy ügyfél halálát.
Én vezetem azt a klubot.
Azt hiszik, minden megoldódik, ha megszabadulnak tőlem?
Lesznek elvarratlan szálak. Ha emberekkel dolgozunk, mindig vannak.
Segítek elvarrni a szálakat. Önökkel együtt.
A páciens halálát egy már meglévő betegség okozta,
ami néha megesik az elektív műtéteknél,
ezért írnak alá a betegek egy nyilatkozatot a műtét előtt.
Már megint tüntetnek.
Ezektől a tüntetésektől mindig bedugul a forgalom.
Ezért javasoltam a hosszabbik útvonalat, doktor úr.
Jól van.
Nézd ezeket az idiótákat!
Azt hiszik, ettől bármi megváltozik?
Úgyis mindent odafent döntenek el.
Azért fontos megőrizni a demokrácia illúzióját.
Tudom! Ez teljesen világos.
Igen, de akkor is frusztráló.
Várj! Az ott Hae-mi? Hae-mi?
Hol?
Ott, arra! Hea-mi!
Mit keres itt, és miért nem dolgozik?
Szerintem nem ő az.
De ő az. Nézd azokat melleket!
Én csináltam őket.
Száz méterről is felismerném.
Ez nem az én szakterületem.
A rohadék! Meg akar lógni!
Jól vagy?
A rohadék!
Hé, üss meg!
- Üssem meg? - Üss!
Márpedig kell a mobilom! Fotókat kell mutatnom róla az orvosnak.
- Sajnálom, asszonyom. - Miért nem lehet?
A számítógépünkön bármilyen fotót megkereshet.
- A szabályzat tiltja a mobiltelefonokat. - Adják már ide! A francba!
Ha a barátnőjük átöltözött, helyezzék magukat kényelembe!
Nagyon köszönöm.
Ő már csak ilyen.
És a mobilján lévő képek nincsenek meg az interneten.
Mert A kiválasztott 1 Blu-ray extrái közül valók.
Ki ne akarna úgy kinézni, mint J-Law?
Kérnek kávét? Van cukor és tejszín is.
Mindjárt jövök.
Köszönöm.
Üdvözlöm! A szobájuk készen áll.
Haragszol rám?
Mi? Miért?
Nem vettem el a pendrive-ot.
Tudom.
Haza akarok menni.
Az öltöző ablakát nem lehet kinyitni.
- Csak félig öltöztél át. - Igen, csak félig, te liba!
Igazából nem szépítkezni jöttünk. Kurva gyorsan ki kell jutnunk innen.
- Minek komplikálni a helyzetet? - Miért vagy ilyen nyugodt?
Mi történt veletek?
Semmi. Csak meghúzzuk magunkat, és tesszük, amiért jöttünk.
Mi a francról beszélsz? Fegyveres őrök vannak mindenhol.
Csak azért, hogy megvédjenek. Austin, igazam van?
Austin!
Hé!
Szóval…
Az első alkalommal szerelemből kötünk házasságot,
de idővel mindennél fontosabb lesz, hogy élvezzük az életet.
Ezért a második házasságunkban már nem a szerelmet keressük,
hanem azt, akivel együtt szerethetjük az életet.
Ezt Park elnök asszony mondta az első randinkon.
Akkor azt hittem, talán igaza van.
De most már tudom,
hogy ezt a gazdagok mondják, akiknek nem korog a hasuk. Gőzük sincs.
Számukra az élet olyan, mint…
egy gáláns, kellemes, udvarias szerető.
Igen, számukra ennyi az élet.
De az életnek nem ez a valódi arca.
Azt elrejti a pénz és a hatalom maszkja.
De ha lekerül a maszk,
a tekintete jéghideg, mindennél hidegebb.
És lesi a kurva pusztulásodat.
Csakhogy
az élet végül mindig felfedi az igazi arcát.
Akár milliárdos vagy, akár nem.
És akkor mi van?
Mi?
Ha azért jött feleségül hozzám, mert az életet szerette, nem engem,
mi lesz, amikor az élet ellene fordul? Ti mit tennétek? Mi?
Mit tennétek?
Nem tudom. Tényleg nem tudom.
Talán ez az igazi próbatétel ebben az életben, nem?
Úgy érzem, próbára tesznek.
Ha vele maradok, sosem lesz részem igazi szerelemben.
De mégis vele kell maradnom.
Ez önmagában egy próbatétel. Ezt akarom mondani.
Ha nem kerül elő az a telefon, csak idő kérdése, hogy ellenem forduljon.
Akkor inkább én lépek elsőként, és feladom magam a hatóságoknak.
Így enyhébb büntetést kapok. Ezt akarom mondani.
Érted?
Oké, azt biztosan mondta, hogy „hideg” és „feleség”.
És talán azt is, hogy „leves”.
Szóval lehet, hogy az elnök asszony valami… koreai gazpachót készít.
Hát persze! A vacsoráról van szó.
Megmondanád neki, hogy nincs semmilyen ételallergiánk?
- Én… - Igen, várjatok!
Étkezés. Vacsora. Mindent megeszünk.
Istenem, ezt cseszhetem!
Úgy értem…
A reakcióid alapján úgy tűnt, tökéletesen beszélsz koreaiul.
Oké, figyeljetek!
Szóval… rendőrség.
„Rendőrség.”
Azt mondta, „rendőrség”.
„Police.”
Azt mondom: „Tartóztassuk le Park elnök asszonyt.”
- Rendőrség? - Hogy a fenébe mondják angolul?
- Letartóztatás… zsaruk. - Megint azt mondja „rendőrség”.
Tartóztassuk le Park elnök asszonyt!
Rendőrség! Igen! Letartóztatás!
- Letartóztatás! - Segít letartóztatni… Parkot.
- „Letartóztatni Parkot.” - Igen!
- Elmegy a rendőrségre! Hála istennek! - Te jó ég!
Drágám!
A francba!
Úristen!
Futás!
Vigyázzatok!
A francba!
A rohadt életbe!
Oké.
- Ava! - Ava!
Ava, ébredj! Ava! Ava, ébredj fel azonnal!
Gyerünk!
Uramisten!
Ki kell jutnunk!
Ha Park asszony elkap, addig vallat, amíg vért szartok…
Ne lőjetek! Az elnök asszony élve akarja őket!
Austin!
Úristen! Jól vagy?
Gyerünk!
Csak el kell terelnünk az őrök figyelmét, hogy átszaladjunk oda.
Esélytelen. Egyenesen felénk jönnek.
Ezt nézzétek!
Nem nézem! Mit akarsz csinálni?
Elhajítom mellettük, ők odanéznek, mi meg elfutunk.
Bumm, ennyi.
- Biztos, hogy el tudod dobni odáig? - Persze.
Kicsim, nem azért, de ha nem sikerül, meg fognak ölni.
Az őr azt mondta, ne lőjenek. Park élve akar.
Az őr mondta? Csöppet sem bízom a koreai tudásodban.
Oké, biztos van más megoldás.
Bassza meg!
Fussatok!
Lindsay! Szia!
Lindsay! Én vagyok!
Úristen! Lindsay!
Hé! Lindsay!
Bassza meg!
A második férjem mindig azt mondta:
„A szeretet azt jelenti, hogy a másikat magad elé helyezed.”
De amint megszületsz, azonnal az anyatejért sírsz.
Nem érdekel az anyád. Csak magadra gondolsz.
Lindsay!
Talán néhányszor valaki mást helyezel magad elé,
de csak olyankor, amikor könnyű.
A világegyetemet nem erre tervezték.
Szerencsésen túléltük az évmilliárdokat,
a parányi sejttől a baktériumon át a majomig,
mert csak önmagunkkal törődtünk.
Ezért működik a kapitalizmus.
Ez a természet rendszere.
Az önzés rendszere.
A szerelem is része ennek a rendszernek.
Minden kapcsolat ebben a rendszerben létezik.
Mind egyformák,
mind az önös érdekeket szolgálják.
Én mindössze ennyi voltam Kim doktornak.
És ő is csak ennyi volt nekem.
Ezért nem sírok most.
És ezért nem aggódom egyikőtök miatt sem.
Tartsátok itt őket, amíg eldöntöm, mi legyen velük!
Ha Park mind a négyünket vádol, oszlik a vád, és hamarabb szabadulunk.
De ismerve ezeket a kölyköket, simán a busz alá löknek minket, nem?
Akkor mi hosszabb időre kerülünk börtönbe, ők meg egyáltalán nem.
Szóval ha így nézzük, akkor mindent a gyerekekre kellene kennünk, nem?
És akkor mi lesz?
Akkor mind egymásra mutogatnánk, hogy „ő azt mondta, én azt mondtam”, vagy…
vagy nem tudom… talán az számít, hogy Park kit támogat jobban.
Vagy… Nem tudom. Fogalmam sincs.
Ja, én sem tudom. Nem tudjuk.
Nem tudjuk.
- Gyere, ülj le! - Mi?
Nem akarsz leülni mellém?
De ki kell találnunk egy tervet.
Vagy csak ülhetünk semmit nem tudva együtt.
Igen.
Tudom.
Alaposan megcsesztél minket a szökési kísérleteddel.
Igen, ez igaz.
Kubába kellett volna mennem.
Utálod a családodat.
Te utálod a családomat.
Szerintem ők nem kedvelnek engem.
Ki fogsz nevetni, de azt hallottam egy podcastban,
hogy egy ember átlagosan csak 960 hónapot él.
- Mi? - Igen.
- Kilencszázhatvanat? - Igen, nem őrület?
Kilencszázhatvan.
Mi nem pazaroltuk el.
Nem.
Nem pazaroltuk el.
Figyelj! Szerintem igazad van.
A gyerekek majd megpróbálnak mindent ránk kenni,
így nekünk is ezt kell tennünk. Önvédelemből.
Igen.
Igen. Én is így hiszem.
Ha legközelebb bejön egy őr,
kérek tőle egy találkozót Parkkal.
Igen.
Bárcsak láthatnálak!
Igen.
Én is.
Nem hallom, mit mondanak.
De már biztos kiterveltek valamit.
Egész biztos, hogy ránk fogják az egészet.
Nekünk kell hamarabb lépnünk.
- Hallasz engem? - Igen.
Oké, gyerünk! Nem adhatjuk fel!
Kimászhatunk a mennyezeten.
Nem tudom, hová visz, de addig sem ülünk tétlenül.
A pendrive nélkül nem megyünk semmire.
És nem tudod, hol van, igaz?
Ne kezdjük megint, jó?
Oké.
Tudom, hogy nem tartasz valami nagyra, és azt hiszed, megváltoztam.
És oké, talán tényleg így van.
De az emberek változnak.
Sajnálom, de ez van.
Felnőnek, hibákat követnek el.
De… rosszabb is van a világon, mint hibát elkövetni azért,
hogy megtartsuk, akit szeretünk.
És én a végsőkig kitartok, Austin.
A végsőkig. Sose adom fel.
Igazából nem szeretsz.
Mi?
Mindennél jobban szeretlek.
Azt hiszed, szeretsz.
De csak parázol, hogy elhagynak.
Nem, dehogyis!
Nézz rám, amikor velem beszélsz!
Neked minden egyes tettedet az a tény határozza meg,
hogy a szüleid elváltak, amikor még kisbaba voltál,
és egy teljesen új életet kezdtek nélküled.
Ez… nem igaz.
És most arra vágysz, hogy a legfontosabb legyél valakinek.
Bárkinek.
Én nem ítélkezem.
Mind el vagyunk cseszve.
És azért teszünk annyi őrültséget, mert történt valami a múltban.
De te nem engem akarsz, Ash.
Csak azt nem akarod, hogy elhagyjalak.
Sajnálom.
De vége.
Várj!
Annyeonghaseyo!
Elnök asszony. Én. Találkozó.
Találkozni… Park… én… együtt.
Beszélj normálisan, vagy pofán verlek!
Rendben, elnézést! Szeretnék találkozni az elnök asszonnyal.
Erre már rájöttem, baszki.
És vallomást akarok tenni. Mindent én tettem.
- Megkönnyítem a dolgát. - Mit csinálsz?
- Csak azt akarom, hogy garantálja… - Josh!
…hogy senkinek nem esik baja, és Lindsay biztonságban lesz.
Ne! Josh, mit csinálsz? Josh!
- Rendben. - Ne csináld!
Josh, mit csinálsz?
Josh!
Ne! Josh!
Josh?
Josh!
Mindig szeretni foglak, Austin.
Ashley!
Sajnálom.
Taxi!
A francba, koreai.
- Uram, a rendőrségre. Gyorsan! - A rendőrségre?
Használhatom a mobilját? Haendeupon? Vészhelyzet.
Igen, tessék.
Nagyon köszönöm.
Halló?
- Eunice! - Austin!
Nálam van a pendrive. Most megyek a rendőrségre.
Istenem, köszönöm! Szólok a nyomozóknak.
Szakítottam Ashley-vel.
Oké.
Felhívom a hatóságokat, akikkel dolgozom,
és elmondom nekik a jó hírt.
Rendben.
Szeretlek.
Írd meg, melyik őrsre mész, és ott fognak várni.
Oké.
Szeretlek.
Én is szeretlek. Mennem kell.
Uram, egy másik címre szeretnék menni.
RENDŐRSÉGI KORDON
Josh!
Sajnálom.
Minden rendben lesz.
Ki fogod bírni?
Igen.
Várni foglak.
Ne!
Szeretlek.
- Szeretlek. - Én is. Vigyázz magadra!
NYOLC ÉVVEL KÉSŐBB
Micsoda fantasztikus részvétel!
Hihetetlen érzés látni, hogy ennyire összetartó a közösségünk.
Azt mondják: „Ha gyorsan akarsz haladni, menj egyedül,
ha messzire akarsz jutni, menj egy társsal!”
Szeretnék köszönetet mondani ma esti nagylelkű szponzorainknak,
a Montecito Ékszereknek, és a Lewis és Lewisnak.
Nyugodjon békében, Mr. Young! Hiányzik.
Köszönet a nagylelkű klubtagoknak, a csodás személyzetnek,
és persze a méhkirálynőnknek, Park elnök asszonynak,
aki nem tudott eljönni, de üdvözletét küldi.
Imádjuk őt.
Tulajdonképpen mi is olyanok vagyunk, mint a méhek, akiket meg akarunk menteni:
mind együtt dolgozunk egy nagyobb cél szolgálatában.
És hálás vagyok, hogy önöket szolgálhatom a Monte Vista Point menedzsereként.
Ami persze nem lenne lehetséges a csodálatos férjem nélkül,
aki mindenben támogat.
Köszönj, Ashton!
Helló!
Haver!
Ash, be tudnál minket szorítani holnap tízkor golfozni?
Persze.
És jöhet még egy dupla randi. A legutóbbi varázslatos volt.
- Szabad a hétvégénk, igaz? - Igen, foglalok asztalt a Lucky’s-ban.
- Alig várom. - Szuper!
Ti vagytok a legjobbak!
- Szeretlek. - Jó utat!
Imádom őket, baszki!
Ma este olvasnád te a mesét?
Még ezer dolgom van.
Aha.
Mi a baj?
Semmi.
Szia, haver, mi újság? Minden oké?
Szuper. A jelennél nincs jobb, tesó.
Minden oké, skacok?
Damon, fel a fejjel, haver!
- Mi a helyzet? - Szia!
Papito, itt a Lucky Strike-od.
Tudom, hogy sokáig tartott. Kösz a türelmet.
Gyümölcscukorka Wendell haveromnak.
Gav!
Ezt nehéz volt beszerezni.
- Csak a körmeidnek, oké? - Igen.
- Kizárólag. - Ja.
Oké.
- Kösz szépen. - Nagyon szívesen.
Szóval a haverom végre kiderített pár dolgot Lindsay-ről.
- Tényleg? - Igen.
Igazad volt, tesó. Lelépett.
Ja, fogta magát, és vidékre költözött.
Akkortájt, amikor kezdett ritkábban telefonálni.
Ja.
Igen, ez logikus.
És nem tudom, érdekel-e,
de újra férjhez ment.
Tudom, hogy hamarosan szabadulsz, szóval akarod a címét, vagy…?
Nem.
Nem, kösz.
Jó ez így.
Köszönöm.
Hogy vagyunk? Minden oké?
Nyolc éve már,
hogy egy botrány rázta meg a kaliforniai Montecito közösségét.
Egy tavaszi reggelen
a Monte Vista Point country klub tagjai arra ébredtek, hogy szeretett menedzserük,
Joshua Martín, sikkasztott és pénzt mosott,
hogy segítsen dr. Kimnek eltussolni egy halálesetet a szöuli Trochos klinikán,
ahol Kim doktor később önkezével vetett véget életének.
Elaine Percival kollégánk exkluzív interjút készített Mr. Martínnal.
Josh, milyen érzés újra szabadnak lenni?
Mi jár a fejében?
Igazából elég jól érzem magam.
Nyilván rengeteg időm volt gondolkodni, és…
Sok hibát követtem el. Sok embert megbántottam.
És az életem nem úgy alakult, ahogy gondoltam.
De már várom a következő fejezetet,
és ami a legfontosabb: örülök, hogy mindenki boldog, akit szeretek.
- Apa csinált kolbászos tekercset! - Fincsi!
Bocs, csak türelmetlen. Ne siess!
Nem gond. Gyorsan lezuhanyozom, és jövök.
- Szeretlek. - Én is.
Szeretünk. Gyere!
Emlékszel, mit mondogattam mindig?
Hogy sosem akarok olyan lenni, mint az anyám.
Öreg, tele megbánásokkal.
De minden igyekezetem dacára
mostanra megöregedtem,
és tele vagyok megbánásokkal.
A világ összes pénzével sem lehet megvenni
az idő múlását, az évszakok változását.
Nem tehetünk mást, mint hogy örömmel elfogadjuk
az életnek ezt a nagyszerű, sőt, gyönyörű körforgását.
A gazdagok olyan undorítóak!
Ja.
Igen.
Ha leterítem a mulcsot, boldog leszel?
- Megyek, leterítem a mulcsot. - Te jó ég! Kurvára gyerekes vagy!
Mindent szétkritizálsz a kurva brit tornyodból.
Istenem! Imádom ezt a pofit!
Szeretlek.
A feliratot fordította: Györfi Rita