SYMPATIZANT
Velitel tě očekává.
Posledně jsi skončil napínákem jako z Hollywoodu.
Soudruhu veliteli, ocitl jsem se v Americe,
ale srdce jsem nechal doma.
Nech ji tady! Nesmím přijít i o tebe!
VÍTEJTE V OKLAHOMĚ
Bone, koukej, poušť.
Pravá americká poušť!
Zbožňuješ westerny!
Máte rýžový škrob?
Ne, máme kukuřičnej.
Jseš v Americe, ne v Japonsku.
Jedna cola, 88 centů.
A tak to začalo. Man rýžovým škrobem
a já kukuřičným.
Posílali jsme si zprávy pomocí lokálních výrobků.
A letadýlko.
To dělá 10,62 dolarů.
Můj dopis adresovaný "tetě z Paříže" prošel přes kontakt ve Francii
až do Manových rukou v Hanoji.
Pomyšlení na to, kterak si ho Man čte ve své nové kanceláři, mě hřálo u srdce.
Ma chere Tante,
Texas je suchý jako troud.
Zde se vmžiku vypaří i poslední pochyby, zda opustit domov.
Při útěku bohužel Bon přišel o rodinu.
Rakety té komoušské verbeže neušetřily ženu ani syna.
Leží spolu pohřbení na Guamu.
Pro potřeby šifry
jsem lovil vhodná slova z oné ohavné knihy od Richarda Hedda.
Když jsem slovo našel, zapsal jsem si stránku.
A jako souřadnice jsem počítal řádky a slova.
GENERÁL ZTRÁCÍ AUTORITU
Šest... šest.
Skrytá čísla se vyjevila po potření jodovým roztokem.
Každé slovo si žádalo tři čísla. Věty bylo nutno zhustit.
I Hemingway by se musel krotit.
DOČASNĚ NEBUDE HROZBOU
Ze zahraničí.
Od pádu Saigonu uplynuly již dva měsíce.
KOUZELNÉ PRSTY MASÁŽNÍ PŘÍSTROJ
Ani drsná masáž neúprosných kouzelných prstů
a večerní zprávy
mi z hlavy nevyšťouchaly generálův politováníhodný incident.
Omlouvám se. Hlava děravá.
Saigon, 30. dubna, osm hodin ráno.
Musím se vrátit do uprchlického tábora v Arkansasu,
kde jsme poprvé vkročili na americkou půdu.
První severovietnamští vojáci vjeli do Saigonu
v autech ověšených červeno-modrou vlajkou
Prozatímní revoluční komunistické vlády.
Generále, říkám si, zda je teď uniforma vhodná.
Moji lidé prožili krušné časy.
Pohled na milovaného generála v uniformě
je zajisté upokojí a potěší.
PŘED 5 TÝDNY FORT CHAFFEE
Claude se ještě neozval?
Bohužel ne.
Ale slíbil, že vám sežene domov v L.A., jak jen to půjde.
Nebo vám mohou přidělit byt na základně.
Ne, vezmu své lidi za sluníčkem do L.A.
Hele ji! Já se o tu havěť postarám!
VÍTEJTE, VIETNAMCI
- Claude se jistě postará i o tebe. - Nejsem na pořadu dne.
Proto jsem se spojil s mentorem ze studií v L.A.
Nebojte, co nevidět se shledáme.
S tím počítám. A když to s mentorem nevyjde,
hned se se mnou spoj.
Jak se vám líbí v Americe? Zvykáte si?
Také vám do pokojů zatéká?
Americký styl vám sluší.
Jak vám chutná?
Paní Xuanová? Chutná vám?
Žer si to sám!
Leze sem v uniformě!
- Kvůli ní mi zabili syna! - Vrať mi manžela, ty hade!
Vrať mi syna!
Dostaň nás odsud!
Zbabělče!
Čapka! Čapka!
Lhal jsi nám!
Zalez! Dělej, zalez!
Proč si ženy myslí, že za to můžu já?
Asi zaslechly mylné informace.
Jaké mylné informace?
O vás a našem vedení.
Že bylo zkorumpované a neschopné.
A nepřítel se mstil za krutosti a mučení.
Kdo? Kdo ty lži roznáší?
Víte, jak to bývá. Pomlouvači.
Kibicové, kterým není nic dobré.
Jde mi po krku někdo, kdo mě musí dobře znát.
Pane, ty ženy jsou jen naštvané.
Kvůli červům.
Tak proč útočí na mě? Jsem snad červ?
Proč se ke mně lid staví zády?
Leda bychom tu měli zrádce.
Sabotéra. Sympatizanta.
Špeha!
Špeha?
Škodnou, která se vetřela do letadla!
Ty jsi vybíral, kdo poletí!
Takže ten seznam projdeš a podáš hlášení, co jsi zjistil.
Chci důkladnou prověrku! Prolustruj je na krev!
Když generála pohltí paranoia,
je rozumné držet se od něj v bezpečné vzdálenosti.
Naštěstí se mi nedlouho poté ozval profesor, kterého jsem oslovil.
Nabídl se, že se nás s Bonem ujme.
Ideální. Pomyslel jsem si, že než rozhodím sítě,
generálův stihomam vyprchá.
Dnes už vím, jak moc jsem byl naivní.
Nevím, co říct. Nečekal bych, že odjedu před vámi.
Zvědi se vždy hodí.
Dítko štěstěny.
Osudu a zubu času navzdory.
Jak je možné, že i po hrůzách války
jsi pořád tak okouzlující jako první den na škole?
Nuže, začněme tím,
že tě seznámím se svou sekretářkou, tvou novou šéfovou.
Sleduj, jak slečnu Mori počastuji tradičním pozdravem.
Tak schválně.
Jak se říká v Americe. Nechceš mluvit anglicky?
Vrať se, odkud jsi přišel.
Nevážíte si privilegia, že jste rodilou Japonkou?
Naučte se aspoň pár slov kvůli mně.
- Tohle... - Katedra orientálních studií, rektorát.
Nejspíš je zaneprázdněn, mohu něco vzkázat?
Co na to říkáš?
Za deset let se tu dost změnilo.
Vzpomínáš na tuhle lahev?
Dal jsi mi ji, když ses vrátil domů z Vietnamu.
Po matčině smrti.
Ještě jednou děkuji za letenku.
Rádo se stalo.
Abys věděl, přijel jsi akorát včas.
Sokové by nás rádi vystrnadili
a otevřeli katedru asijsko-amerických studií, bože chraň.
Vidí v nás kolonizátory a imperialisty.
I slůvko "orientální" jim drásá nervy.
Přitom pochází z latiny. "Vycházející slunce".
To mi vysvětli. Co jim tak vadí na slunci?
Jako Orientálec.
Jen napůl.
O to je to lepší.
Jsi dokonalou symbiózou Východu a Západu.
Tak bych se úplně nepopsal.
Něco mě napadlo. Oceníš to. Ber to jako formu terapie.
Terapie?
Dobrá...
nalevo mi sepíšeš všechny své orientální vlastnosti.
A napravo vypiš všechno, s čím jsou v rozporu,
tedy své západní já.
Jelikož tvé orientální já ti čouhá tady z nosánku,
zatímco tvé západní já se dere ven skrz ta zelená kukadla.
Míšenci jsou budoucnost, chlapče.
Zítra večer pořádám takové malé soaré.
Je třeba klofnout nové mecenáše. Chci tě tam.
Momentík.
Ač lehce obnošené, myslím, že je jistě užiješ.
Snad mě omluvíš, že se tu tak vystavuji.
ASIJSKÝ KOMUNISMUS
Vida, ještě tady něco mám.
Tady máš číslo na krejčího.
Kdyby něco nesedělo, milerád ti je upraví.
Zrovna vy čtete něco takového?
Jakého?
Rasistický škvár.
Přišel reportér.
- Prosím? - Na rozhovor.
Se mnou?
Vnímali jste podporu od amerických studentů?
Nijak zvlášť.
Pochodovali jsme za vás. Jsme na vaší straně.
Opravdu? Na čí straně?
- Vietnamského lidu. - Aha.
Kterého? Severního, nebo jižního?
Asi... všeho lidu.
Chápu, všichni vypadáme stejně.
Mohl bych být klidně z Vietkongu.
V utajení. Poznal bys to?
Klid, nejsem. Miluju Ameriku.
Zabil jste někoho?
Vlastnoručně?
Ne. Ne, nikoho jsem nezabil.
Studoval jste u nás na výměnném pobytu.
Jaké to je, vrátit se po deseti letech?
Byl jsem vyhnán z domova. Vyměnil jsem naději za zoufalství.
Úsměv.
Slečno? Mohla byste uhnout ze záběru?
Zaber si ho odjinud.
Ma chère tante, konečně jsem v Los Angeles.
Bydlím v rozkošném pied-à-terre v srdci velkoměsta.
Nemám sice nic daleko, ale ani blízko.
Starám se o Bona, co mi síly stačí, ale je to řehole.
Takřka nepromluví.
Podobným výrazům se v dopisech vyhýbám,
ale sám si ani nevytře prdel.
Táhne se za ním odér, že by se dal krájet.
Profesor Hammer mě hned zaúkoloval.
Mám porovnat své orientální a západní vlastnosti.
Tak například.
Západní já je povídavé,
zatímco orientální já je... co?
Schválně. Tipni si.
Mé orientální já je...?
Jo, přesně tak.
Vidíš, že to víš.
- Jídelní hůlky ve vlasech? - Neser.
Vejce mimóza?
Profesor je podává na všech mecheché.
Rád se přirovnává k vejci.
Bílý navenek, žlutý uvnitř?
"Kapitáne, můj kapitáne." Tak jsi dorazil. Výtečně.
Sluší ti to. Vážení, tohle je můj chráněnec, o kterém jsem básnil.
Matka byla Vietnamka, otec Francouz.
Půvabná kombinace, jak jistě vidíte, leč svízelná.
Mám pravdu, hochu?
Ani nevíte jakou.
Dal jsem kapitánovi za úkol,
aby sepsal své orientální a západní vlastnosti,
čímž mu chci pomoci rozplést
spletité smyčky jeho v jádru rozervané psýché.
Podělíš se s námi o poznatky?
Geoffe, vypni tu hudbu, prosím.
Neslyšíme se.
Rozpolcenost.
Rozpory v mysli byly vždy mou alfou a omegou.
Mé západní já vnímá rozpor jako něco, co je třeba překonat,
ovšem orientální já mi velí jej snášet.
Tudíž má orientální polovina se nebojí rozpor přijmout,
když si to situace nečekaně žádá. Řekne jen: "S tím jsem počítal."
Ovšem západní polovina se diví. "Proč se mi to děje?"
Chce tomu přijít na kloub.
Východní já rádo...
splyne s davem.
Ovšem západní já je vždy připraveno vést.
Přemýšlím ve dvojím režimu. "Buď, anebo", skrz západní já,
a "jak i tak" skrz východní já.
Z čehož plyne, že jedno já si váží nezávislosti
a druhé já docení sounáležitost.
- Dále je mé orientální já... - Děkujeme.
Už jsme si udělali obrázek.
Jo.
Není pozoruhodný?
Slečno Mori.
Nemohu odtrhnout zrak z vašeho kimona.
Mohla byste? Nebojte, jen na okamžik.
Zde vidíte tradiční japonský zátylek, unadži.
Erotičtější tělesnou partii nenajdete.
A Japonci jistě rádi vystavují své partie na odiv cizím lidem.
Ne, jen naznačuji, že byste měla
- svůj původ lépe prozkoumat. - Pane, jsem z Gardeny.
Ptal byste se Kennedyho, jestli umí gaelsky a jí brambory?
Pořád se chová jako feudál.
Haló, máme sedmdesátky.
Snad tě můj unadži nezklamal. Pokukoval jsi po něm docela lačně.
Nemohl jsem ho okřiknout.
- Mrzí mě to. - Chápu.
Ale ty svou roli hraješ brilantně.
Vykuleného utečence.
Nebereš si servítky. Co na to tvé orientální já?
Jsem Američanka.
Prokoukla jsem tě.
Vidím, jak se kolem profesůrka chováš.
Culíš se jako poslušný studentík z Asie.
Ten obleček znám.
Tohle zabolelo.
Ale snesu to.
Když si to nečekaně situace žádá, řeknu:
"S tím jsem počítal."
Copak to jen skrýváš?
Dáš si?
- Nedám. - Ochutnej.
Hlavonožcům se vyhýbám.
"Hlavonožcům"? Já jen zírám.
Nemáš rád vejce, nejíš kalamáry.
Nedoneslo se ti, že my Asiati sníme všechno?
Pravda.
Tatínek nám přinesl pochoutku.
Vím, že toho budu litovat.
Přijmi svoje západní já.
Není nadto podělit se o tajemství, to mi věř.
Matka jednou připravovala kalamáry.
Jenže až poté, co je vykuchala, si všimla, že nemáme rybí omáčku.
Ve spěchu odešla na trh a já zůstal trestuhodně nestřežený.
Jen já a oliheň.
Ne, doufám, že... Sakra, to snad ani nejde.
Zneuctěnou společnici jsem si označil, abych ji omylem nepoobědval.
Ale i mému nedůvtipnému 14letému já mohlo dojít,
že když ji nesním já, na někoho zbude.
- Kteroupak si dám? Tuhle. - Mami, ne!
- Někomu by ta historka přišla... - Nechutná?
Víš, co je nechutný? Masakr tří milionů lidí.
Mučení je nechutný. Ale masturbace?
Ano, ojel jsem oliheň a bylo to fajn.
Nestydím se za to. Žilo by se nám všem líp,
kdybychom se při slově "vražda" červenali jako při "masturbaci".
Zeptám se naprosto na rovinu.
Kolik dalších olihní jsi zprznil?
Kalamrde!
Máme tu kalamrda. I ty jeden úchyláčku.
Abych si to ujasnil.
Co přesně jsi tím sledoval?
Nezapomněl jsi na svou misi?
Ani na okamžik.
Právě naopak, prvních sedm týdnů v Los Angeles jsem pečlivě
shromažďoval informace a v potu tváře pronikal
do země netušených možností.
A to vše výlučně v zájmu naší věci.
Lano.
Vítejte v Los Angeles, madam.
Děkuji.
Pane generále, váš nový domov čeká.
Pane?
Nechutné.
O 10 DNÍ POZDĚJI
Tady, majore. Důstojníci rozvědky a nenajdou ani náš dům.
Madam! Kapitáne. Tak přece jsem vás našel.
Smím vzdát hold panu generálovi?
Generálovi? Myslíte pánovi, který býval generálem?
Ten, že by vařil a uklízel?
"Pan generál" je na odpočinku.
Celý měsíc akorát okorává na gauči.
Musíte přijít jindy.
Durian! Sháněl jsem ho po všech čertech.
Z čínského trhu, že? Musím tam zajít.
Maminka umí tu nejlepší rýži s durianem.
Jakpak se má?
Stýská se jí po domově.
To nám všem.
Pro vás. Chuť domova.
Kde jste je sehnal? Nikdo je tu neprodává.
Inu, býval jsem špičkový agent tajné policie.
Vítej.
Hotovo?
Prosím?
Dostal jsi v táboře rozkaz, sakra.
Zavírej okno, když si zapálíš!
Myslím toho špiona.
Hodně jsem o tom přemýšlel, ale...
možná, že tam žádný špion nebyl.
Jak jako nebyl? Pořád tu je!
A víte to jistě?
Může vám to někdo z domova potvrdit?
Tuhle jsem šel po chodníku
a co spadlo kus přede mnou?
Víko od záchodové nádržky.
Velký keramický dekl.
Kurevsky těžkej dekl!
A ten dekl přilétl z pátého patra!
Nechápeš to?
To byl pokus o atentát.
Prověřím to.
Na prověřování ti kašlu.
Vyčmuchej tu škodnou. Zatni vzbouřencům tipec.
Zneškodni hrozbu.
Vyjádřil jsem se jasně?
Ano, pane.
Máš na to. To zvládneš.
Co?
Poslední dobou jsi duchem nepřítomný.
Jsi dobrá.
Takovou ženu jsem nepoznal.
Já vím.
- Musím se ti přiznat. - Přiznání já rád.
Umíš krásně naslouchat.
Jak lehce přimhouříš oko, usměješ se a souhlasně přikývneš.
Nemusíš říct ani slovo a každého bezpečně přesvědčíš,
že souhlasíš s každým jeho slovem.
Jaká je tvá matka?
Má matka?
Je po smrti.
Promiň.
Byla z malé vísky na severu.
Školu neměla, ale byla oddanou katoličkou.
V kuchyni doslova čarovala.
- Obzvlášť s olihněmi. - S olihněmi.
Všemu mě naučila.
Tak s ní nemám lautr nic společnýho.
Říká se, že aby žena muže přitahovala,
musí mít aspoň něco společnýho s jeho mámou.
Možná je to kec.
Možná není.
Trinh, s kterou jsem v Saigonu chodil,
vyslovovala samohlásky jako máma.
A Nicole, s kterou jsem tu randil na škole,
ta měla zas dlouhé prsty. Úplně jako máma.
A z tebe, jako z ní,
prosvítá takový potlačovaný optimismus.
Je bláhový, ale rozkošný.
- Slečno Mori, asi... - Sofie.
Prcáme už dost dlouho.
Sofie...
asi jsem se zamiloval.
Ty hade. Šlohnul jsi mi přiznání.
Poslyš, jestli si začneme...
- Ještě jsme si nezačali? - Teď mluvím o citech.
Zatím jen pícháme.
Je mi 46. Celý život si žiju po svým.
A měnit se nehodlám.
Ať víš, do čeho jdeš.
Protože jestli věřím v lásku, tak v tu volnou.
Dopřejme si lásku
a volnost.
Zdravíčko.
To je Bon.
Pokrevní bratr.
Nešel jsi na pivo s Haem?
- Nešel. - Proč ne?
- Protože mě generál... - Co?
- Požádal o pomoc. - Cože? Tebe?
V obchodě.
Poslal tě na nákup?
Otvírá obchod s alkoholem.
Jak se zdá, náš pan generál bude prodávat alkohol.
Soustřeď se. A nikdy nepodceňuj generála.
Potlačil v sobě i zhnusení z míšenců, když ses mu zrovna hodil.
Je schopný čehokoliv.
Odepsal jsi ho...
To byla chyba.
Je v čilém spojení se svými kontakty.
Buď ve střehu, příteli.
Kdo mě tak dobře zná?
Vy jste ale nikoho na ulici nepopravil, že ne?
Nemyslím konkrétně tohle.
POD ŽLUTOU VLAJKOU ŘEZNÍK
Ale víš dobře, co jsme v Saigonu dělali.
Odkdy jsi tak zabedněný?
Je to psané anglicky. Rasistů je tu jak naseto.
Ne, někdo mi cíleně a promyšleně hází klacky pod nohy.
Nemohl to být ten Armén, který má obchod naproti?
Tak podle tebe jistý arménský obchodník z L.A.
má na mě spadeno
a navedl ženy v táboře v Arkansasu, ať po mně házejí bačkory?
Dávám ti jedinečnou šanci utvrdit mé postavení
jako můj styčný důstojník.
Prosím?
Právě jsem tě povýšil.
Hlavně tu zbraň!
Ahoj.
Podívej se na ně.
Utekli se staženým ocasem z domova
a mají úsměv od ucha k uchu.
Bývali to vojáci.
Ne tak nahlas.
Kdy se ksakru tak vyžral?
- Vždycky byl vyžraný. - Takhle ne.
Úsměv.
Nebuď labuť.
Proč to vůbec fotíš?
Je to oslava pro bandu zbabělců.
Dostal jsem to rozkazem.
Úsměv, blbečku.
Přestaň, Bone.
Generál chce oslavou postavit základy života v nové domovině.
Nemůžeš mít novou domovinu.
Domov máš jeden, proto je to domov.
Vida, Tran Thuyet Son.
Už dlouho nikdo nevyslovil moje jméno tak precizně.
Říkám si Sonny.
Jako Sonny Bono?
Kdy jsme se to viděli?
Na semináři vietnamské rady?
- Kde jsme se neshodli... - Ne, pohádali.
O Ho Či Minově citátu "Co je vzácnějšího než svoboda a nezávislost?"
a jeho aplikace ve vztahu k naší zemi.
Vzpomínám si, jak ses rozohnil a křičel: "Nic! Nic!"
Mlátil jsi knížkou o stůl.
Zlomil jsi hřbet.
Víš, že jsem tě tehdy měl za nasazenou figurku CIA?
Nepovídej.
Co tě sem přivádí?
Utekl jsi před monzuny za sluníčkem?
Ano, uznávám, prohráli jsme. Spokojen?
To není to správné slovo,
ale bez Američanů budou mít šanci na svobodu a nezávislost.
A nechceš jim pomoct postavit zemi na nohy?
No ovšem, ty už jsi Američan. Bez urážky.
Nemohu snad mít názor na dění v domovině?
Vietnamci jsme oba.
- Protože sis nechal příjmení? - Popravdě...
jsem jím víc než ty.
Ryze biologicky.
Bez urážky.
Co tě k nám zaválo?
Jsem novinář.
Našinci článek ocení.
Když jsme u těch jmen...
Chápu, že je patriot, ale v Americe žlutá není dobrá.
Viz moč.
Jako asijský prodejce si sám nadělal do bot.
To hlavně generálovi neříkej.
Půjdu nasbírat dojmy.
Mám šikovné zdroje.
Prožili jste časy, které zkoušely vašeho ducha.
Jak to vím? Protože jsem je prožil s vámi.
Jistě se k vám donesly jisté zvěsti. Nepopírám je.
Od chvíle, kdy jsem vystoupil z letadla,
jsem se utápěl v sebelítosti. A nejen v ní.
Než mi má drahá žena konečně otevřela oči.
Šel jsem vyhodit prázdné lahve od alkoholu,
když vtom mi došlo, jaké je to plýtvání.
A zde vidíte výsledek onoho prozření.
Pryč se zlozvykem, ne s lahvemi.
Zajímá vás, co mi žena řekla?
Cituji:
"Drahý, nezapomeň, kým jsi."
Naše vojsko prohrálo.
- Ještě nějaké krysy opustí loď? - Loď se nepotápí, pane.
Jistě jste si všimli té ohavné malůvky
na zdi tohoto obchodu.
Kdosi opět zneužil onu nešťastnou fotografii,
aby nám uškodil.
Aby nás vykreslil jako řezníky.
Tak nás totiž Amerika vnímá.
Ale my víme, že je to lež!
Víme, že ten zastřelený byl sprostým vrahem!
A teď jeden z nás...
onu lež cíleně šíří dál!
- Rozmáčkneme švába! - Smrt zmijím!
- Zahubme tu havěť! - Bude viset!
Smrt všem zrádcům! Smrt všem zrádcům!
- Tušíš, kdo to je? - Kdo jako?
Na co tu asi čekáme? Kdo je ten špion?
- Je mi to jedno. - To vidím.
Ať je to kdokoliv, zaslouží smrt.
Nějak ses nám rozmluvil.
To je ale shledání, co?
Pouštěl jsem si pořád dokola záznam toho,
jak ze Saigonu odlétal poslední vrtulník.
Doufal jsem, že vás uvidím.
Promiň, chtěl jsem se ozvat, ale evakuace mi dala kurva zabrat.
Nechal jsem tam Y Vi.
Doma už nikdo nebyl.
Projížděl jsem městem na generálově Harleyi,
obrátil jsem Saigon vzhůru nohama.
Nikde nic.
Poslední vrtulník nepočká.
Holku jsem neořval dobrých 30 let, ale tahle Y Vi.
To mě moc mrzí.
No nic.
Máme tu polízanici.
Všichni se obviňují navzájem.
Jen zvěd ti řekne, že tu zvěd není.
Podívej, co mi Claude přinesl. Čtyřiačtyřicítku.
Nepřipijeme si na kuráž? Tobě to nejspíš bodne.
Je to major Oanh.
Oanh?
Špion?
Který z těch dvou myslíš? "Hůlku"?
Knedlíčka.
- Toho špeka? - Ano.
A jak jsi na něho přišel?
Víte, je zapleten do jistého kšeftu.
Jakého kšeftu?
Má to co dočinění se sladkým.
Cože?
Zjevně udržuje kontakty se Saigonem.
Sám přiznal, že využil léta praxe u tajné policie.
Špek Oanh pašuje zdánlivě neškodné sladkosti.
Nikdo by ho nepodezíral.
Má po otci čínské předky.
Kterým, jak víme, nelze věřit ani pozdrav.
Šifru v tom necítím.
Na zvěda je hrozně vyžraný.
Možná ano, možná ne.
Tělnatý špion zase nebudí podezření.
Těžko říct. Můžu se spojit se Saigonem.
Věřil bys tomu, že padlo i tvé jméno?
Opravdu?
Jo, k smíchu, viď?
To teda.
Chtěl jsem se zeptat, je na tebe profesor hodný?
- Ano. - Bezva.
- Směl bych se zeptat? - Na co?
Proč jste nechal generála v táboře čekat?
- Visel na telefonu. - Chápu.
Ani nevím. Asi aby byl Americe vděčný.
Občas je třeba lidem připomenout, že ti dluží.
Dobrou noc.
- Nechoď tam. - Ne, někdo volá.
Ať si počkají, nech to zvonit.
- Pořád jsem v práci, víš? - Kašli na ně.
Katedra orientálních studií, rektorát.
Ano, je.
Vteřinku.
Prý je to tvůj šéf.
- Cože? - A co jsem pak já?
Haló?
Vzpomínáš na přítele z Číny?
Kterého honí mlsná?
Trochu jsem si ho proklepl. Jeho příbuzným se doma
daří přímo náramně.
Zatímco všichni naši příbuzní jsou zavření
někde v převýchovných lágrech!
Umírají hlady!
Tak se čiň!
ZABÍT
MÁM ZABÍT MAJORA
Dodělej ho, ty vole! Takhle ho neubodáš!
Pořádně!
Chcípni!
- Jez. - Nemám hlad.
- Musíš jíst. - Nemusím nic.
Chceš, aby ti bylo zle?
Tak holt umřu. Uhni.
Kdy ses naposled myl?
Netuším.
Řekl ti generál, že smrdíš?
Ne. Uhni.
Páchneš jako krysa. Ber aspoň ohledy na spolubydlícího.
Myslíš jako ty, když si sem taháš tu Japonku?
Číňanku, Korejku, bůhví.
To je moje soukromá věc.
Dělali jste to před mou rodinou a já držel hubu.
Tady ne.
Dělali jsme to v posteli.
Bone. Bone, už musíme jít.
Bone, musíme jít.
Poslouchej. Potřebuju pomoc.
Major Oanh je krtek.
Říká kdo?
Generál.
Který Oanh? Knedlíček?
MÁM ZABÍT MAJORA
Mám zabít majora?
Tak s tím ti pomoct můžu.
HAPPY BURGER ZAL. 1935
Překlad: Martin Petřík