A SZIMPATIZÁNS
A parancsnok látni akar.
Legutóbb úgy vágtad el a mesédet, mint egy hollywoodi film.
Parancsnok elvtárs, a történet Amerikában folytatódik,
de a szívem a hazámban maradt.
Hagyd őt! Nehogy te is odavessz!
ISTEN HOZTA OKLAHOMÁBAN!
Ébresztő, Bon! Ezt nézd! Sivatag.
Igazi, amerikai sivatag!
Imádod a westernt!
GAZDABOLT
Van rizskeményítője?
Nincs. Kukoricakeményítő van.
Mert ez Amerika, nem Japán.
Egy doboz kóla, 88 cent.
Így történt, hogy Man rizskeményítővel,
én pedig kukoricakeményítővel
kódolt levelezésbe kezdtünk, mindenki a helyi alapanyagok segítségével.
És egy játékrepülő.
Az 10,62 lesz.
A leveleket a párizsi kapcsolattartómnak küldtem.
Az úgynevezett párizsi nénikémnek.
Ő pedig Hanoiba továbbította a leveleimet Mannak.
Megnyugtató volt elképzelni, ahogy Man olvassa őket
az új, hatékony irodájában.
"Ma chere tante",
Texas olyan perzselően száraz,
hogy minden kétségem elpárolgott hazám elhagyását illetően.
Tragikus módon, menekülésünk közben Bon elveszítette családját.
A barbár komcsik rakétái nem kíméltek sem nőt, sem gyereket.
Mindkettőjüket Guamban temették el.
A kódolt üzenet megírásához
Richard Hedd visszataszító könyvéből kerestem ki a megfelelő szavakat.
Amint megtaláltam a szót, felírtam az oldal számát.
Majd akár egy koordináta, megadtam, hányadik sor és hányadik szó.
TÁBORNOK TEKINTÉLYÉT VESZÍTI
Hat, hat.
A kódokat jódoldatba mártott ecsettel lehetett előhívni.
A minden szóhoz társuló három szám miatt tömören kellett fogalmaznom.
Még Hemingwaynek is vissza kellett volna fognia magát.
VÉLHETŐEN RÖVID VISSZAVONULÁS
Nemzetközi hírek.
Immár két hónap telt el Saigon eleste óta.
VARÁZSUJJAK MASSZÁZSGÉP
Átadva magamat a varázsujjak kíméletlen bökdösésének
és az esti híreknek,
nem tudtam kiverni a fejemből a tábornokot és azt a szörnyű esetet.
Ja, pillanat! Ez kimaradt.
Saigon, április 30-a, nyolc óra.
Mesélnem kell Fort Chafee-ről, az arkansas-i a menekülttáborról,
ahol először vetettük meg a lábunkat amerikai földön.
Az első észak-vietnami csapatok behatolnak a városba
tömött teherautókkal, lobogtatva
a kommunista ideiglenes kormány zászlóit.
Tábornok, nem hiszem, hogy jó ötlet egyenruhát öltenie.
A népem szörnyű megpróbáltatásokon ment keresztül.
Ha a szeretett tábornokukat egyenruhában látják,
az majd megerősíti és megnyugtatja őket.
ÖT HÉTTEL KORÁBBAN FORT CHAFFEE, ARKANSAS
Claude-tól jött bármi hír?
Igen, elnézést.
Amint lehet, elhelyezi Los Angelesben önt és a családját,
vagy a letelepedési ügynökség tud egy helyet Dallasban.
Nem, elviszek mindenkit a napos Los Angelesbe.
Azt nézze! Elintézem azt a patkányt!
ÜDVÖZÖLJÜK A VIETNAMIAKAT!
És maga? Claude magáról is gondoskodik?
Nem vagyok prioritás.
De addig is megkerestem egy régi mentoromat Los Angelesből.
Ne aggódjon, előbb-utóbb én is követem önöket.
Természetesen. És ha a mentora cserben hagyná,
azonnal keressen meg!
Hogy tetszik Amerika? Sikerült megszokniuk?
A maguk szállása is beázik?
Jól áll magának az amerikai ruha.
Ízlik az étel?
Duan asszony, ízlik az étel?
Kóstolja meg!
Mi ez az egyenruha?
- A katonái miatt halt meg a fiam! - Hozza vissza a férjemet!
Hozza vissza a fiamat!
Ez egy pöcegödör!
Gyáva féreg!
A sapkám!
Hazudott nekünk!
Befelé! Jöjjön már!
Miért engem hibáztatnak ezek a nők?
Talán fals információkat kaptak.
Miféle fals információkat?
Önről és a szervezetéről.
Hogy a korrupció és a hozzá nem értés lett a vesztünk.
Hogy a kínzások csak feltüzelték az ellenséget.
Kicsoda? Ki terjeszti ezeket a hazugságokat?
Tudja, hogy megy ez. A zúgolódók.
Akiknek soha semmi nem elég jó.
Valaki, aki nagyon jól ismer, a fejemet akarja.
Tábornok, ezek az asszonyok csak dühösek.
A férgek miatt.
Mi közöm ehhez? Arra céloz, hogy féreg vagyok?
Akkor miért fordulnak ellenem az emberek?
Hacsak valaki be nem szivárgott a sorainkba.
Egy szabotőr. Egy szimpatizáns.
Egy spion!
Spion?
Egy élősdi, aki megbújt a gépünkön.
Maga volt az, aki összeírta az utasokat!
Úgyhogy újra leellenőrzi azt a listát,
és jelenti, ha bármit talál!
Teljes biztonsági átvilágítás! Mindenkinek nézzen a körmére!
Amikor fellángol a tábornok paranoiája,
az a legbiztosabb, ha az ember a közelébe se megy.
Szerencsémre rövidesen megérkezett a válasz
egykori egyetemi professzoromtól,
aki hajlandó volt felkarolni engem és Bont.
"Tökéletes," gondoltam.
"Előkészítem magamnak a terepet,"
"és a tábornok paranoiája magától szertefoszlik."
Legalábbis akkor még azt hittem.
Nem is tudom, mit mondjak, uram. Az, hogy ön előtt jutok ki innen...
Felderítőkre mindig szükség van.
Hála az égnek!
Köszönöm, hogy legyőzted az időt és az elemeket.
Miként lehetséges, hogy a háború pusztítása ellenére,
ugyanaz a megnyerő fiatalember maradtál?
Először is
szeretnélek bemutatni a titkárnőmnek, aki egyben a főnököd is lesz.
Lássuk, hogy reagál Ms. Mori a szokásos köszönésemre!
Ezt hallgasd!
Amerikában vagyunk.
Ha nem szólal meg angolul,
menjen vissza a hazájába!
Nagy kiváltság, ha valaki japánnak születik, Ms. Mori.
Tanuljon meg a kedvemért egy japán szót!
- Egyébként ő itt... - Orientalisztika,
tanszékvezetői iroda.
Attól tartok, elfoglalt. Szeretne üzenetet hagyni?
Nem rossz, mi?
Sokat változott egy évtized alatt.
Emlékszel erre a palackra?
Hálád jeléül kaptam tőled, amikor hazatértél Vietnamba.
Anyám halála után.
Még most is hálás vagyok azért a repjegyért.
Szívesen.
A helyzet az, hogy a legjobbkor tértél vissza.
Az ellenségeink összeesküdtek ellenünk,
és be akarnak olvasztani minket az Ázsiai-Amerikai Tanszékbe.
Isten ments!
Gyarmatosító imperialistáknak neveznek minket.
Még az "orientalisztika" szó ellen is tiltakoznak.
Ami a latin "napkeltéből" származik, ugye?
Áruld el nekem, mi kivetnivaló van a napkeltében?
Te is keleti vagy.
Hát, félig.
Épp erről beszélek.
A kelet és a nyugat tökéletes szimbiózisa.
Én nem egészen így látom magam.
Van egy ötletem. Jót fog tenni neked.
Felér majd egy terápiával.
Terápia?
Tehát...
A bal oldalon
sorold fel az összes keleties vonásodat!
A jobb oldalon pedig írd melléjük a tulajdonságok ellentétét,
tehát a nyugatiasakat.
Mindenki látja a keleties oldaladat a csinos kis orrodban,
a nyugati éned viszont átsejlik a szürkészöld szemeiden.
A félvéreké a jövő, fiacskám.
Holnap este tartok egy kis összeröffenést,
hogy támogatókat szerezzek a programunkhoz. El kell gyere.
Igen. Na lássuk...
Néhány megkímélt ruhadarab. Vidd el, ha tetszik!
Elnézést, nem akartam... itt pucérkodni.
ÁZSIAI KOMMUNIZMUS, PUSZTÍTÁS KELETI MÓDRA
Van még egy zacskónyi...
Apropó, itt a szabóm címe.
Ha igazítani kellene rajta, itt megtalálod.
Nem hittem, hogy ilyeneket olvas.
Milyeneket?
Rasszista szemetet.
Jött egy újságíró.
- Újságíró? - Egy interjúra.
Interjúm van?
Érezték az amerikai diákaktivisták támogatását és szolidaritását?
Nem igazán.
Kimentünk az utcákra. Az önök oldalán álltunk.
Tényleg? És az melyik oldal?
A vietnami nép oldala.
Pontosabban? Az északiaké vagy a délieké?
Mindannyiukért, gondolom.
Elvégre mind ugyanúgy nézünk ki.
Végül is... akár vietkong is lehetnék.
Egy ügynök. Honnan tudhatná?
Persze nem vagyok az, imádom Amerikát.
Ölt embert?
Puszta kézzel?
Nem. Soha nem öltem embert.
Korábban cserediákként járt itt.
Milyen érzés visszatérni tíz évvel később?
Száműztek a hazámból.
A reményt felváltotta az elkeseredés.
Mosolyogjon!
Elnézést, hölgyem! Kiállna a képből egy pillanatra?
Fotózz máshonnan!
"Ma chere tante", végre eljutottam Los Angelesbe,
ahol egyelőre egy furcsa kis házban lakom
a város szívében.
Nem különösebben kényelmes, de takaros.
Továbbra is igyekszem gondját viselni Bonnak,
de nem könnyű vele.
Alig szólal meg.
Nem szívesen írok le neked ilyet,
de a rohadék még csak nem is mosakszik.
Olyan szintű mocsokról beszélek, ami már...
Kaptam egy feladatot Hammer professzortól.
Össze kell írnom a keleties és a nyugatias vonásaimat.
Tessék, egy példa.
A nyugati vonásom az, hogy beszédes vagyok,
míg a keleti vonásom az, hogy...
Mit gondolsz? Szerinted?
A keleti vonásom az, hogy...?
Igen, pontosan.
Eltaláltad.
- Ezek evőpálcikák a hajában? - Pofa be!
Kaszinótojást?
Hammer professzor összes partija ezzel kezdődik.
Szereti magát egy tojáshoz hasonlítani.
Kívül fehér, belül sárga?
"Ó, kapitány, kapitányom!" Hát eljöttél, pompás!
Csinos vagy. Emberek, ő az ifjú pártfogoltam, akiről meséltem.
Az anyja vietnami volt, az apja francia.
Csodás kombináció, mint látják, de összetett.
Jól mondom, fiacskám?
Ha tudnák!
Nos, adtam fiatal kapitányunknak egy feladatot,
hogy sorolja fel a keleti és nyugati vonásait,
hátha sikerül kibogoznia
az ellentmondások kusza csomóját a pszichéje legmélyén.
Megosztanád velünk, mire jutottál?
Geoff, leállítanád a zenét?
Kapcsold már ki!
Ellentmondások.
A kérdés középpontjában mindig is az ellentmondás állt.
A nyugati énem az ellentmondáson felül akar kerekedni,
míg a keleti énem inkább elviselné azt.
Így aztán a keleti oldalam sosem fél elfogadni az ellentéteket,
amikor valami váratlannal találja szembe magát, mondván:
"Számítottam rá."
De a nyugati felem felcsattan: "Ez hogy történhetett?"
És elemezni kezdi a helyzetet.
A keleti énem...
a tömegben...
kényelmesen érzi magát.
De a nyugati énem mindig kész kitűnni belőle.
Mindig kétféleképp gondolkodom. Vagy-vagy,
mondja a nyugati énem,
és is-is,
súgja a keleti.
Épp ezért az egyik oldalam a függetlenséget becsüli,
míg a másik felem az egymásrautaltságot.
- Emellett a keleti énem nem... - Jól van.
Azt hiszem, mind megértettük. Pompás.
Jó.
Hát nem csodálatos?
És Ms. Mori...
Elnézést, de a kimonója nem hagy nyugodni.
Megengedni? Bocsánat, egy pillanat az egész.
Tudják, a japánok szerint a tarkó, az unadzsi
az emberi test legerotikusabb része.
És imádják mutogatni vadigeneknek!
Csak azt mondom, hogy tanulhatna
- a kultúrájáról. - Professzor, Gardenában születtem.
JFK-t se faggatták, hogy beszél-e írül és krumplin él-e.
Még mindig földesúrként viselkedik.
Az istenért, ez a '70-es évek.
Csalódott az unadzsimban? Nem vizslatta kíváncsian?
Nem tudtam önért kiállni.
- Sajnálom. - Hagyja!
Ön viszont hibátlanul játssza a szerepét.
A "most jöttem a hajóval" szerepet.
Ön kifejezetten nyers. Ez nem túl keleties vonás.
Amerikai vagyok.
Átlátok magán.
Látom, hogyan teszi magát a drága professzor úr előtt.
Mindig mosolyog, mint az egykori jó ázsiai diákja.
Ismerős az öltöny.
Ez fájt, Ms. Mori.
De kibírom.
Ha váratlan fordulattal szembesülök, azt mondom:
"Számítottam rá."
Mit titkol?
Nem éhes?
- Nem, köszönöm. - Kóstolja meg!
Nem rajongok a fejlábúakért.
Fejlábúak? Mi baja van?
Nem szereti a tojást, nem eszik tintahalat.
Nem szóltak magának? Mi, ázsiaiak elvileg mindent megeszünk.
Egek.
Ez igazi finomság. Apád küldte.
Meg fogom bánni, hogy elmesélem.
Adja át magát a nyugati énjének!
Nincs is izgalmasabb, mint megvallani egy titkot.
Anyám tintahallal akart nekem kedveskedni.
Már kibelezte őket
amikor rájött, hogy kifogytunk a halszószból.
Úgyhogy elszaladt a piacra, engem pedig könnyelműen magamra hagyott.
Csak én és a tintahal.
Na ne! Ez lehetséges egyáltalán?
Megjelöltem a megrontott partneremet,
nehogy véletlenül megegyem,
de még egy 14 éves fiú is tudhatta volna előre:
ha nem én eszem meg, valaki más fogja.
- Melyiket válasszam? Ez jó lesz. - Anyu, ne!
- Egyesek szerint biztos... - Undorító.
Tudja, mi az undorító? Hárommillió ember lemészárlása.
A kínzás undorító. De maszturbálni?
Igen, megdugtam egy tintahalat, és tetszett.
Nem szégyellem. Jobb hely lenne a világ,
ha a gyilkosságtól úgy elpirulnánk, mint a "maszturbáció" hallatán.
Legyen velem teljesen őszinte!
Azóta hányszor kefélt tintahallal?
Polipbaszó!
Egy igazi polipbaszó! Perverz kis mocsok.
Közbe kell vágnom.
Egyáltalán mi járt a fejedben?
Szem elől tévesztetted a küldetésedet?
Szó sincs róla.
Épp ellenkezőleg. Az első hét hétben keményen dolgoztam Los Angelesben,
hogy információt gyűjtsek, feltérképezzem,
és a lehető legtöbbet tanuljak...
a furcsa és gazdag országról, ahova kerültem.
Merem állítani, hogy egy percre sem feledkeztem el a küldetésemről.
Lana.
Üdvözlöm Los Angelesben, madame.
Köszönöm!
Tábornok, isten hozta az új otthonában!
Tábornok!
Undorító.
TÍZ NAPPAL KÉSŐBB
Itt vagyunk, őrnagy! Maguk, hírszerzők hogy nem találják soha a házunkat?
Madame! Kapitány. Úgy látom, jó helyen vagyok.
Tiszteletemet tenném a tábornoknál.
Kinél? Az egykori tábornoknál.
Mit tud ő a házvezetésről?
A tábornok nincs szolgálatban.
Teljesen kimerült az egész hónapos semmittevésben.
Jöjjön vissza máskor!
Durián! Már mindenhol kerestem.
Kínai piac? El kellene néznem oda.
Anyám duriános ragacsos rizsének nincs párja.
Hogy van az édesanyja?
Attól tartok, honvágya van.
Mint mindannyiunknak.
Önnek hoztam. Egy kis otthoni íz.
Ezt honnan szerezte? Itt még sehol nem láttam.
Ne felejtse, egykor a titkosszolgálat kiváló ügynöke voltam.
Hahó!
Végzett?
Mivel?
Azzal, amiről a táborban beszéltünk, a szentségit!
Nem megmondtam, hogy csukd be, amikor bagózol?
A kémről beszélek.
Gondolkodtam rajta, tábornok, és...
Lehet, nincs semmilyen kém.
Miről beszél? Persze, hogy van!
Miért ilyen biztos benne?
Van bárki odahaza, aki alá tudja támasztani?
Épp a járdán sétáltam,
amikor tudja, mi zuhant elém?
Egy vécétartály fedele.
Az a fehér kerámia izé.
Egy kurva nehéz cucc.
És az a cucc az ötödikről esett le.
Hát nem érti?
Merényletkísérlet.
Utánanézek.
Nem elég utánanézni.
Vadássza le az árulót! Számolja fel a lázító tevékenységet!
Semlegesítse a veszélyt!
Világosan fejeztem ki magam?
Igen, uram.
Persze. Menni fog.
Mi?
Hetek óta máshol jár az eszed.
Jó fej vagy.
Nincs még ilyen jó fej nő.
Tudom.
- Be kell vallanom valamit. - Szeretem a vallomásokat.
Tudsz arról, hogy nagyon figyelmes vagy?
A szarkalábas mosolyod,
a bátorító bólintásaid.
Elhiteted az emberrel,
hogy mindennel egyetértesz vele,
anélkül, hogy egy szót szólnál.
Milyen nő az anyád?
Anyám?
Már nem él.
Sajnálom.
Egy kis faluban született északon.
Nem járhatott iskolába.
Nagyon jámbor katolikus volt.
A konyhában csodákra volt képes.
- Főleg a tintahallal. - A tintahallal?
Jó tanárom volt.
Úgy tűnik, nincs bennünk semmi közös.
Pedig állítólag ahhoz, hogy a férfi vonzódjon egy nőhöz,
legalább egyvalamiben emlékeztetnie kell őt az anyjára.
Talán ez nem igaz.
Van benne valami.
Trinh, egy lány, akivel Saigonban jártam,
úgy ejtette a magánhangzókat, mint anyám.
És Nicole-nak, akivel itt jártam egyetemista koromban,
olyan hosszú ujjai voltak, mint anyámnak.
Te pedig... Te és anyám...
egyformán titokzatosan optimisták vagytok.
Ami balga, mégis vonzó.
- Ms. Mori... - Sofia.
Már kefélünk egy ideje.
Sofia...
Azt hiszem, kezdek beléd szeretni.
Te kis sunyi! Lenyúltad a vallomásomat!
Figyelj, ha összeszűrjük a levet...
- Nem szűrtük már össze? - Érzelmileg.
Mi csak kavarunk.
Negyvenhat éves vagyok, egész életemben önfejű voltam.
Már nem fogok változni.
Szóval úgy szeress belém,
hogy én csakis a szabad szerelemben hiszek.
Más szóval, ez a szerelem...
szabad.
Helló!
Ő itt Bon.
A fogadott testvér.
Azt hittem, Haóval iszol.
- Nem mentem. - Hogyhogy?
- Mert a tábornok... - Mi van vele?
- Megkért valamire. - Miért pont téged?
A bolt miatt, amit nyit.
Téged küldött vásárolni?
A bolthoz. Az italbolthoz.
Mint megtudtam, a tábornokunk italboltot nyit.
"MON CHER NEVEU", ÖRÖMMEL OLVASTAM, HOGY...
Koncentrálj! Soha ne becsüld alá a tábornokot!
Ne feledd, a félvérek iránti megvetését is titkolta,
mert tudta, hogy kihasználhat.
Bármit megtesz, hogy elérje a célját.
Leírtad őt...
Nagy hiba.
Figyeljük a kapcsolattartóival való kommunikációját.
Légy óvatos, barátom!
Ki ismerhet ilyen jól?
Ön senkit sem végzett ki az utcán. Vagy igen?
Nem tettem ilyesmit.
MÉSZÁROS
De mindaz, amit Saigonban tettünk...
Hogy lehet ilyen lassú?
Angolul van. Lehet, hogy csak egy rasszista seggfej.
Nem. Valaki folyamatosan szabotálja minden egyes lépésemet.
Lehet, hogy az örmény pali volt a sarki italboltból.
Szóval azt állítja, hogy a Los Angeles-i örmény italboltos
felbujtotta ellenem
az arkansas-i tábor asszonyait, hogy papuccsal dobáljanak?
Kap egy esélyt, hogy helyreállítsa a tekintélyemet,
sajtófőnökömként.
Tessék?
Most neveztem ki.
A pisztolyt!
Jó napot!
Hogy lehetnek ilyen boldogok?
Hogy tudnak mosolyogni, miközben gyáván elhagyták a hazájukat,
és ide disszidáltak?
Katonák voltak!
Halkabban!
És mitől ilyen dagadt ez a tetű?
- Mindig is kövér volt. - De nem ennyire.
Mosolyt!
Ne csináld már!
Minek ennyi fénykép?
Minek bulit szervezni egy rakás nyúlszívűnek?
A tábornoktól kaptam egy parancsot.
Mosolyogj, te pojáca!
Ugyan már, Bon!
A tábornok szerint ez a parti lesz az alapkő,
amire felépítjük a második hazánkat Amerikában.
Nincs olyan, hogy második haza.
A haza attól haza, hogy csak egy van belőle.
Nézzenek oda! Tran Thuyet Son.
Rég nem mondták ki a nevemet ilyen tökéletes kiejtéssel.
De már Sonny néven futok.
Mint Sonny Bono?
Mikor is találkoztunk?
A vietnami diáktanács szemináriumán?
- Ahol nézeteltérésünk volt. - Összeszólalkoztunk
egy Ho Si Minh-idézeten.
"Nincs értékesebb a függetlenségnél és a szabadságnál."
És hogy mennyire érvényes a nemzetünkre.
Emlékszem, felhúztad magad, és azt üvöltötted: "Semennyire!"
És elrepült a könyved.
Eltört a gerince.
Tudod, akkoriban azt hittem, CIA-ösztöndíjas diák vagy.
Nagyon vicces.
Mi szél hozott erre?
Elhúztál a monszun elől a kaliforniai napsütésbe?
Igen, elismerem, veszítettünk. Most örülsz?
Az azért túlzás,
de kapnak egy esélyt a függetlenségre és a szabadságra,
most, hogy Amerika kivonult.
Nem mész haza, hogy újraépítsd velük az országot?
Ja persze, most már amerikai vagy. Ne vedd zokon.
Jogom van ahhoz, hogy véleményt formáljak a hazámról.
Vagyok annyira vietnami, mint te.
- Mert megtartottad a vezetéknevedet? - Sőt...
Vietnamibb vagyok nálad.
Biológiailag.
Ne vedd zokon.
És téged mi hozott ide?
Egy emberi történet.
Nincs érdektelen sztori.
Apropó, a bolt neve...
Értem a hazafias hevületét, de itt a sárgáról másra asszociálnak.
A húgyra.
Egy ázsiai boltos számára ez felér egy lábon lövéssel.
Ezt inkább ne mondd a tábornoknak!
Nos, anyagot kell gyűjtenem.
Tudok még szerezni.
Tudom, hogy vannak csüggesztő pillanatok.
Hogy honnan tudom? Onnan, hogy én is átéltem őket.
Bizonyára hallották a pletykát, és nem is fogom tagadni.
Amióta megérkeztünk ebbe az országba,
jómagam... Hogy is mondjam... Sodródtam reggeltől estig.
De a feleségem mondott valamit, ami szíven ütött.
Felnyitottam a kukát, hogy kidobjam az italos üvegeket,
de belém nyilallt, hogy ez pazarlás lenne.
És íme, az eredmény!
A szokást dobd el, ne az üvegeket!
Szóval, mit mondott a feleségem?
Azt mondta...
"Drágám, ne feledd, ki vagy!"
A seregünk elbukott.
- Más patkány, aki elhagyja a hajót? - Ez a hajó nem süllyed.
Bizonyára látták az üzlet falán
a rosszindulatú firkálmányt.
Ismét elővették az elhíresült fotóról a jelenetet,
hogy azt ellenünk fordítsák,
és mészárosnak állítsanak be minket.
Amerika ilyennek lát minket.
De tudjuk, hogy ez hazugság!
Mi tudjuk, hogy a lelőtt ember egy gyilkos volt.
És most valaki közülünk...
arra használja ezt a képet, hogy terjessze ezt a hazugságot!
- Irtsátok a csótányt! - Öld a viperát!
- Pusztuljon a féreg! - Elvágni a torkát!
Vágd el a spicli torkát! Vágd el a spicli torkát!
Szerinted ki az?
Kicsoda?
Szerinted mire várunk? A kémről beszélek.
- Nem érdekel. - Azt látom.
De bárki is az, meg kell ölni.
Kösz a terjedelmes választ.
Hát, itt volnánk.
Figyeltem a hírekben az utolsó helikoptert,
amint felszáll az amerikai táborból,
hátha meglátom magát.
Bocs, hogy nem jelentkeztem.
Csak tudod, az evakuáció alaposan betett nekem.
Y Vi nem jött velem.
Üres volt a háza.
A tábornok Harley-ján jártam a kerületet,
bejártam minden utcát, minden zugot, sikátort...
De hiába.
Indult az utolsó helikopter.
Harminc éve nem sírtam lány után, de a szentségit, Y Vi...
Sajnálattal hallom.
Ja. Szóval...
Szép kis balhé,
ahogy a kollégáid egymást mocskolják.
Csak egy kém szajkózza, hogy nincs kém.
Nézze, mit kaptam Claude-tól! Egy .44-es félautomata.
Van kifogás egy kis ünnepi pezsgő ellen?
Úgy látom, rád férne.
Oanh őrnagy az.
Oanh?
A kém?
Melyik a két Oanh közül? A pálcika?
A gombóc.
- Dagi Oanh? - Igen.
És ezt miből gondolja?
Nos, érdekeltsége van valamiféle üzletben.
Miféle üzletben?
Azt hiszem, az édességhez van köze.
Édesség?
Vagyis vannak kapcsolatai Saigonban.
Beismerte, hogy a titkosszolgálati múltját kihasználva szerezte.
Dagi Oanh és az ő ártalmatlan édességei.
Amire senki sem gyanakodna.
Az apja családja kínai.
Mindenki tudja, hogy abban a fajtában nem lehet bízni.
Nem jön át az üzenet.
Meg aztán kémnek túl kövér.
Lehet, lehet...
Bár megvan az előnye egy megnyerő kémnek, szóval...
Kemény dió. Rákérdezhetnénk a saigoniaknál.
Hiszi vagy sem, a maga neve is felmerült.
Tényleg?
Igen. Vicces, nem?
Igen. Nagyon vicces.
Apropó, hogy bánik veled Hammer professzor, jól?
- Persze. - Remek.
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Miért nem hozta ki előbb a táborból a tábornok családját?
- Tűkön ülve várta. - Igen, tudom.
Nem is tudom. Azt akartam, hogy hálás legyen Amerikának.
Nem árt néha emlékeztetni az embereket arra, mit köszönhetnek neked.
Jó éjt!
- Ne törődj vele! - Fel kell vennem.
Hagyd már! Nem fontos.
Ne, még ügyeletben vagyok. Állj le!
Orientalisztika, tanszékvezetői iroda.
Igen, itt.
Egy pillanat.
Azt mondja, a főnököd.
- Mi? - Az nem én vagyok?
Tessék!
Emlékszik a kínai barátunkra?
Az édesszájúra?
Nos, kutakodtam egy kicsit, és az otthoni rokonainak
egész jó dolguk van.
Miközben a mi rokonainkat bebörtönözték
az úgynevezett átnevelő táborokban!
Éhezünk és haldoklunk!
Tegye a dolgát!
MEGÖL
MEGÖLJEM AZ ŐRNAGYOT?
Nyírd már ki! Hülye barom, nem így kell szúrni!
Erősebben!
Dögölj meg!
- Egyél! - Nem vagyok éhes.
- Muszáj enned. - Semmit se muszáj.
Ha nem eszel, megbetegszel.
Akkor meghalok. Menj arrébb!
Mikor fürödtél utoljára?
Nem tudom.
A tábornok nem szólt, hogy bűzlesz?
Nem. Állj már arrébb!
Bűzlesz, mint egy patkány.
Tekintettel lehetnél a lakótársadra.
Te beszélsz, aki itt kefélt a japán nővel?
Vagy kínai, vagy koreai, vagy mi.
Az más. Az a magánéletem.
Ráadásul tűrjem, hogy a feleségem és a fiam előtt csináljátok?
Nem itt csináltuk,
hanem... a hálószobában.
Bon. Bon, menjünk!
Bon. Menjünk!
Figyelj! Segítened kell.
Oanh őrnagy egy kém.
Ki szerint?
A tábornok szerint.
Melyik Oanh, a gombóc?
MEGÖLJEM AZ ŐRNAGYOT?
Öljem meg az őrnagyot?
Na, ebben... tudok segíteni.
HAPPY BURGER 1935 ÓTA
Fordító: Csémy András