Chce ťa vidieť veliteľ.
Naposledy to malo napínavý koniec ako z hollywoodskeho filmu.
Súdruh veliteľ, síce som skončil v Amerike,
no srdcom som bol v rodnej krajine.
Nechaj ju! Nemôžem prísť aj o teba!
VITAJTE V OKLAHOME
Vstávaj, Bon. Sme v púšti.
V skutočnej americkej púšti!
Miluješ westerny!
Nemáte ryžový škrob?
Nie. Máme iba kukuričný.
Lebo sme v Amerike, nie v Japonsku.
Plechovka koly, 88 centov.
A stalo sa nasledovné. Man s ryžovým škrobom
a ja, s kukuričným škrobom,
sme napísali zašifrovaný list s použitím lokálnych surovín.
A detské lietadlo.
Spolu to bude 10.62 $.
Poslal som ho mojej spojke v Paríži,
takzvanej parížskej tete.
A tá spojka ho poslala Manovi v Hanoi.
Predstava, ako Man číta listy v jeho novej kancelárii,
ma upokojovala.
Ma chère Tante,
Texas je horúci a suchý.
No aspoň to vysuší pochybnosti, ktoré ma trápia, odkedy som opustil domov.
Bohužiaľ, počas úteku prišiel Bon o rodinu.
Rakety barbarských komunistov neušetrili ani ženu, ani dieťa.
Oboch pochovali na Guame.
Na vytvorenie zašifrovanej správy
som preletel tú odpornú knihu Richarda Hedda, v ktorej som hľadal slová.
Keď som to slovo našiel, poznačil som si stranu.
A ako súradnice, odpočítal riadok a dané slovo.
Šesť... šesť.
Zašifrované čísla sa odhalili nanesením jódovej tinktúry.
Každé slovo bolo zložené z troch čísiel, vety museli byť stručné.
Aj Hemingway by sa musel krotiť.
oddych
Generál stráca autoritu Pravdepodobne krátky oddych
A teraz správy zo sveta.
Od pádu Saigonu prešli dva mesiace.
Počas toho nemilosrdného a čudného natriasania
a počúvania nočných správ
som stále myslel na generála a ten hrozný incident.
Moment, prepáčte. Zabudol som.
Saigon, 30. apríl, 8.00 hod.
Vrátim sa na základňu Fort Chaffee a poviem o utečeneckom tábore v Arkansase,
kde sme prvýkrát vstúpili na americkú pevninu.
Do mesta vstúpili prvé severovietnamské jednotky,
nabalené v nákladných autách, ktoré mali červenú a modrú vlajku
Dočasnej komunistickej revolučnej vlády.
Generál, tá uniforma asi nie je najlepší nápad.
Moji ľudia prežili obrovské utrpenie.
Pohľad na ich milovaného generála v uniforme
ich určite vzpruží aj upokojí.
PRED 5 TÝŽDŇAMI VOJENSKÁ ZÁKLADŇA
Ozval sa vám už Claude?
Ospravedlňujem sa.
Povedal mi, že vás aj s rodinou čo najskôr ubytujú v L.A.
Alebo vám agentúra vyberie iné miesto.
Nie, pôjdeme do L.A. Tam je vždy slnečno.
Aha! Ja s tou háveďou zatočím!
A čo vy? Claude myslí aj na vás, však?
Nie som priorita.
Ale skontaktoval som sa s profesorom v Los Angeles.
Nebojte sa, čoskoro tam prídem za vami.
Nepochybujem. A keby vám to s profesorom nevyšlo,
len mi dajte vedieť.
Ako sa vám páči v Amerike? Začínate si už zvykať?
Aj vo vašej ubytovni zateká?
Americké oblečenie vám svedčí.
A jedlo vám chutí?
Pani Xuan. Chutí vám?
Veď ochutnajte!
Ako sa opovažuješ nosiť tú uniformu?
- Tvoja armáda mi zabila syna! - Vráť mi manžela, ty mŕtvy psisko!
Vráť mi môjho syna!
Zoberte nás z tejto diery!
Zbabelec!
Čiapka! Moja čiapka!
Oklamali ste nás!
Dnu! Zalezte dnu!
Prečo tie ženy za všetko vinia mňa?
Možno počuli dezinformácie.
Aké dezinformácie?
O vás... o vás a organizácii.
Že sme prehrali kvôli korupcii a neschopnosti.
Ako sa nepriateľ mstí krutosťou a mučením.
Kto? Kto šíri tie klamstvá?
Viete, ako to je. Sú nespokojní.
Ľudia, ktorým nikdy nič nestačí.
Niekto, kto má dobre pozná, ide po mne!
Generál. Tieto ženy sú nahnevané.
Kvôli larvám.
Ale prečo útočia na mňa? Vyzerám ako larva?
Prečo by sa proti mne obrátili vlastní?
Jedine, že by sa medzi nás niekto infiltroval.
Sabotér. Sympatizant.
Špión!
Špión?
Mikrób, čierny pasažier v lietadle!
To vy ste vyberali pasažierov!
A teraz vy, skontrolujete ten zoznam
a nahlásite mi všetky zistenia.
Bude to bezpečnostná previerka. Nenecháte kameň na kameni!
Keď sa generálova paranoja zhoršila,
zostávalo mi jediné. Udržiavať si odstup.
Našťastie sa mi onedlho ozval
bývalý profesor,
ktorý súhlasil, že bude mňa aj Bona sponzorovať.
„Výborne“, pomyslel som si.
„Všetko naplánujem
a generálova paranoja vyprchá.“
Každopádne, aspoň som si to vtedy myslel.
Neviem, čo povedať, pane. To, že odchádzam pred vami, je...
Prieskumníci sú dôležití.
Máš dar od Boha.
Ďakujem, že si porazil čas aj prírodu.
Ako je možné, že aj napriek vojne
si rovnako nevinne krásny ako na prvej prednáške?
Tak, o chvíľu
ťa zoznámim s mojou sekretárkou, ktorá bude zároveň tvoja šéfka.
Uvidíme, ako pani Mori zareaguje na môj pozdrav.
Konichiwa, pani Sofia Mori-san. Ikaga desu ka?
Učte sa.
Teraz sme v Amerike.
Ak nechcete hovoriť po anglicky,
vráťte sa do vlasti.
Narodiť sa ako Japonka je veľká česť, pani Mori.
Prosím, naučte sa aspoň slovo z vášho jazyka.
- Dou itashimashite. Ozaj, toto je... - Orientalistika.
Kancelária vedúceho.
Je zaneprázdnený. Mám mu niečo odkázať?
Pekné, však?
Pred desiatimi rokmi to tu vyzeralo inak.
Pamätáš si túto fľašku?
Daroval si mi ju, keď si odchádzal domov do Vietnamu.
Po smrti mojej mamy.
Stále som vám vďačný za letenku.
Rado sa stalo.
Osud zariadil, že si prišiel v pravý čas.
Naši nepriatelia intrigujú, aby nás postupne zrušili
a nahradili katedrou ázijsko-amerických štúdií.
Boh nám pomáhaj.
Tvrdia, že sme kolonizátori a imperialisti.
Namietajú proti slovu „orientálny“,
čo v latinčine znamená vychádzajúce slnko.
A povedz mi, čo je také zlé na svitaní?
Aj ty si z Orientu.
No, spolovice.
Presne o tom hovorím.
Dokonalá symbióza Orientu a západu!
Neviem, či sa takto vnímam.
Mám nápad. Toto ti prospeje.
Bude to veľmi terapeutické.
Terapeutické?
Takže.
Na ľavej strane
si napíšeš svoje orientálne črty.
Na pravej napíšeš zoznam tých, ktoré sú v rozpore.
Čiže západné črty.
Orientálca vidím v tvojom maličkom nošteku,
ale tvoji západní predkovia sa postarali o šedozelené oči.
Miešanci sú budúcnosť, drahý chlapče.
Zajtra večer organizujem večierok,
kde budem dvoriť sponzorom nášho programu, musíš prísť.
A teraz.
Opotrebované, no stále šik. Ak chceš, je tvoje.
Prepáč. Nechcel som tu chodiť nahý.
Tu je ďalšia taška s mojimi...
A tu je adresa môjho krajčíra.
Ak budeš chcieť niečo upraviť, je ti k dispozícii.
Prekvapilo ma, že čítate takúto knihu.
Akú knihu?
Rasistický brak.
Prišiel reportér.
- Reportér? - Kvôli rozhovoru.
Rozhovoru?
Cítili ste podporu a solidaritu od amerických študentov?
Veľmi nie.
Demonštrovali sme. Boli sme na vašej strane.
Naozaj? Ktorú stranu myslíte?
Stranu vietnamských ľudí.
Aha. Ktorých ľudí? Tých na severe? Alebo na juhu?
No, asi všetkých. Myslím.
Hlavne, že vyzeráme všetci rovnako.
Teda... Čo ak som vietcong? Čo potom?
V utajení... to neviete.
Ale nie som. Milujem Ameriku.
Zabíjali ste?
Vlastnými rukami?
Nie. Nikoho som nezabil.
Už ste tu boli na výmennom pobyte.
Aký je to pocit vrátiť sa po desiatich rokoch?
Vyhnali ma z domoviny.
Vymenil som nádej za beznádej.
Úsmev.
Prepáčte, madam? Môžete odísť zo záberu?
Zmeň záber, zlatko.
Ma chère tante. Konečne som sa dostal do Los Angeles.
Ubytoval som sa v krásnom prechodnom byte
v srdci mesta.
Je z neho odvšadiaľ ďaleko, ale je čistý.
Starám sa o Bona najlepšie, ako viem,
ale je to náročné.
Takmer nehovorí.
Vopred sa ospravedlňujem za svoj slovník,
ale ten kokot sa ani len neumýva.
Tých vrstiev špiny je už toľko, že...
Úloha od profesora Hammera.
Zoznam mojich orientálnych a západných čŕt.
Počkaj, prečítam ti to.
Mojou západnou črtou je zhovorčivosť.
Kým orientálnou črtou je... Čo?
Čo myslíš? Hádaj.
Mojou orientálnou črtou je...?
Áno, presne tak.
To je správna odpoveď.
- Máte vo vlasoch paličky? - Jebte na to.
Plnené vajíčko?
Na profesorových večierkoch nesmú chýbať.
Rád sa prirovnáva k vajcu.
Zvonka je biely a zvnútra žltý?
„Ach, kapitán! Môj kapitán!“ Prišiel si. Úžasné.
Vyzeráš šik. Priatelia, toto je ten mladý chránenec, o ktorom som hovoril.
Jeho matka bola Vietnamka, otec Francúz.
Nádherná kombinácia, ako vidíte, no komplikovaná.
Mám pravdu, drahý?
Netušíte akú.
No, dal som kapitánovi úlohu,
nech si spíše západné a orientálne črty.
Vďaka tomu by mohol začať rozmotávať
zložitý uzol rozporov v samotnom jadre psychicky.
Čo tak sa podeliť o zistenia?
Vypnite niekto hudbu.
Vypnite to.
Ide o rozpor.
Podstatou problému boli odjakživa rozpory.
Moja západná polovica vidí rozpor ako niečo, čo môžem prekonať,
no orientálna polovica ako niečo, čo musím znášať.
Preto sa orientálna polovica nebojí naplno prijať rozpory,
keď čelí nepríjemným udalostiam a povedať...
„Čakala som to“.
Ale západná polovica hovorí: „Čože? Prečo sa to stalo?“.
A ihneď to začína analyzovať.
A orientálna polovica...
sa cíti...
v dave príjemne,
ale tá západná sa nebojí vyjsť na pódium.
Myslím v dvoch myšlienkových rámcoch. „Buď-alebo“
ako západniar
a „rovnako-aj“
ako orientálec.
Jedna polovica si úprimne váži nezávislosť,
zatiaľ čo druhá oceňuje vzájomnú závislosť.
- Moja orientálna polovica nie je... - Výborne.
Pochopili sme. Bolo to skvelé.
Áno.
No nie je úžasný?
Pani Mori...
Prepáčte, vaše kimono ma rozptyľuje.
Poďte ku mne. Bude to chvíľa.
V japonskej kultúre je šija, unaji,
považovaná za najerotickejšiu časť ľudského tela.
A radi tú erotickú časť odhaľujeme pred cudzími ľuďmi.
Naznačujem, že by ste si mali
- vlastnú kultúru viac poznať. - Profesor. Som z Gardeny.
Ani JFK sa nepýtali, či vie gaelsky a večeria zemiaky.
Stále je ako feudalistický pán.
Ale sme v sedemdesiatych.
Sklamala vás moja šija? Nepozerali ste sa na ňu dychtivo?
Nemohol som ho tam konfrontovať.
- Mrzí ma to. - To nič.
Vašu rolu ste odohrali bezchybne.
Naivný hlupáčik z cudziny.
Ste veľmi priama. To nie je orientálne, však?
Som Američanka.
Vidím vás.
Vidím, ako sa správate v prítomnosti profesora.
Usmievate sa ako poctivý ázijský študent.
Ten oblek poznám.
Ubližujete mi.
Ale ja to zvládnem.
Keď čelím nepríjemným udalostiam, poviem...
„očakával som to“.
Aké máte tajomstvo?
Ste hladný?
- Nie, vďaka. - Ochutnajte.
Nemám rád hlavonožce.
Hlavonožce? Čo je to s vami.
Nejete vajcia, nejete kalmáre.
Ding, ding! Nepočuli ste to? My Aziati máme jesť všetko.
Bože.
Špeciálna lahôdka od tvojho otca.
Určite oľutujem, že vám to poviem.
Len prijmite svoju západnú stránku.
Podeliť sa o tajomstvá je najvzrušujúcejší pocit na svete.
Moja matka pripravovala kalmáre ako špeciálnu lahôdku.
A keď vyčistila vnútornosti,
uvedomila si, že sa minula rybacia omáčka.
Tak išla na trh a ja som zostal úplne sám doma.
Len ja a kalmár.
To snáď nie. A je to vôbec možné?
Moju zneuctenú partnerku som označil,
aby som ju omylom nezjedol.
Ale štrnásťročný chlapec si už mohol uvedomiť,
že ak ju nezjem ja, tak niekto určite.
- Ktorého si dám? Tohto. - Mami, nie!
- Niekto by ten príbeh označil za... - Nechutný.
Viete, čo je nechutné? Zmasakrovanie troch miliónov ľudí.
Mučenie je nechutné. Ale masturbácia?
Áno, pojebal som kalmára a užil som si to.
Nehanbím sa. Svet by bol lepším miestom,
keby sme sa pri slove „vražda“ červenali tak ako pri slove „masturbácia“.
Buď ku mne absolútne úprimný.
Koľko kalmárov si odvtedy pretiahol?
Jebač kalmárov!
Chlapec je jebač kalmárov. Ty perverzný úchyl.
Tu sa musím pozastaviť.
O čo ti v tejto chvíli išlo?
Je možné, že si stratil záujem o svoju úlohu?
Ani zďaleka.
Práve naopak. Počas prvých siedmich týždňov v L.A. som usilovne pracoval.
Zbieral som informácie, podrobne som všetko skúmal
a spoznával
túto zvláštnu a štedrú krajinu, v ktorej som sa ocitol.
Trúfam si tvrdiť, že som ani raz nezabudol na moju úlohu.
Lana!
Vitajte v Los Angeles, Madame.
Ďakujem.
Generál, vitajte v novom domove.
Generál?
Odporné.
O 10 DNÍ
Tu sme, major. Ako to, že nikto z tajnej služby nevie nájsť náš dom?
Madame! Kapitán. Zdá sa, že som tu správne.
Prišiel som navštíviť generála.
Generála? Toho muža, ktorý bol kedysi generál.
Čo ten vie o varení? Alebo upratovaní?
„Generál“ je mimo prevádzky.
Po mesiaci ničnerobenia a leňošenia je nesmierne vyčerpaný.
Musíte prísť inokedy.
Durian! Všade som ho zháňal!
Čínsky trh, však? Mal by som ho navštíviť.
Moja matka robí najlepšiu lepkavú ryžu s durianom.
Ako sa má?
Cnie sa jej za domovom.
Ako nám všetkým.
Malý darček pre vás. Chuť domova.
Kde ste to zohnali? V tejto krajine ich nikto nepredáva.
Nezabúdajte, madam, že som bývalý elitný agent Tajnej polície.
Ahojte!
Hotovo?
A čo?
To, o čom sme sa bavili v tábore, dopekla!
Vieš, že máš zatvoriť okno, keď fajčíš!
Pýtam sa na špióna.
Premýšľal som o tom, generál, no a...
Možno tu ani žiaden špión nie je.
O čom to hovoríte? Iste, že je! Ha!
Prečo ste si istý?
Potvrdil vám to niekto, kto zostal doma?
Kráčal som sám po chodníku
a viete, čo predo mňa spadlo?
Kryt zo záchodovej nádrže.
Tá biela keramická vec.
Tá skurvene ťažká vec!
A tá vec letela z piateho poschodia!
Nechápete to?
Toto bol pokus o atentát!
Preverím to.
Nestačí to len preveriť.
Musíte toho zradcu chytiť. Zničiť aktivitu rebelov.
Zneškodniť tú hrozbu
Vyjadril som sa dostatočne jasne?
Áno, pane.
Iste. Zvládnem to.
Čo?
Posledné týždne si dosť rozrušený.
Si cool.
Najlepšia žena na svete.
Ja viem.
- Musím sa ti priznať. - Milujem priznania.
Vieš, že si skvelý poslucháč?
Keď sa usmeješ, máš jemné vrásky okolo očí.
Vidím, že súhlasíš.
Ľudia si pri tebe myslia,
že so všetkým vždy súhlasíš
a pritom nepovieš jediné slovo.
Aká je tvoja mama?
Moja mama?
Mama už nežije.
Prepáč.
Pochádzala z dedinky na severe.
Nechodila do školy.
Oddaná katolíčka.
A v kuchyni robila zázraky.
- Najmä s kalmármi. - S kalmármi?
Veľa ma toho naučila.
Zdá sa, že nemáme vôbec nič spoločné.
A pritom sa hovorí, že muža priťahuje taká žena,
ktorá sa v niečom veľmi podobá na jeho matku.
Asi to nie je pravda.
A možno je.
Trinh, moja priateľka v Saigone,
vyslovovala samohlásky ako mama.
A Nikol, frajerka z výšky v Amerike,
mala dlhé prsty presne ako mama.
A ty máš s mamou...
spoločný nenápadný zmysel pre optimizmus.
Čo je smiešne a tiež veľkolepé.
- Pani Mori, myslím... - Sofia.
Už spolu jebeme dosť dlho.
Sofia?
Asi som sa do teba zamiloval.
Ty podrazák! Ukradol si mi priznanie.
Pozri, ak to bude vážne...
- A ešte to nie je? - Emocionálne vážne.
Iba súložíme.
Mám 46 rokov. Žije život podľa vlastných pravidiel.
A nič na tom nezmením.
Milovať ma je riziko,
lebo ja verím v jedinú lásku. Slobodnú.
Inými slovami, táto láska...
je slobodná.
Dobrý deň.
Toto je... Bon.
Pokrvný brat.
Nemal si ísť piť s Haom?
- Nešiel som. - Prečo?
- Lebo generál... - Čo? Čo generál?
- Požiadal ma o pomoc. - Čože? Teba?
Kvôli obchodu, ktorý otvára.
Poslal ťa na nákup?
Jeho obchodu. Obchod s alkoholom.
Aha. Takže generál bude mať obchod s alkoholom.
Môj drahý synovec. Som rád, že si už postupne zvykáš.
Sústreď sa. Hlavne nikdy generála nepodceň.
Pamätáš, ako tebou pohŕdal, že si miešanec,
ale potom ťa využil?
Urobí čokoľvek, aby dosiahol svoje.
Už si ho odpísal...
Veľká chyba.
Sledujeme komunikáciu s jeho kontaktmi.
Buď opatrný, priateľ môj.
Kto ma tak dokonalo pozná?
Nikoho ste nepopravili na ulici. Či áno?
Nie, netvrdím, že som niečo také urobil.
Ale to, čo sme páchali doma v Saigone...
Naozaj ste taký pripečený?
Je to v angličtine. Mohol to byť nejaký rasista.
Nie. Niekto ma neustále a na každom mojom kroku oslabuje.
Nemôže to byť ten Armén z obchodu s alkoholom?
Tvrdíte mi, že arménsky majiteľ obchodu v L.A.
sa proti mne sprisahal
s tými ženami v tábore v Arkansase, aby ma ohadzovali?
Dnes máte jedinú šancu obnoviť moje postavenie.
Budete môj tlačový hovorca.
Ako prosím?
Práve som vás vymenoval.
Hlavne tú zbraň!
Vitajte.
Ako môžu byť takí šťastní?
Ako sa môžu tak tešiť z toho, že ako zbabelci utiekli
z vlasti do Ameriky?
Boli to vojaci!
Tichšie.
A prečo je ten chuj taký tučný?
- Vždy bol tučný. - Ale nie až takto.
Úsmev.
No tak, človeče.
Prečo sa musíme fotiť?
Čo je na tejto párty pre zbabelcov také úžasné?
Generál mi dal príkaz.
Usmej sa, trtko.
No tak, Bon.
Generál povedal, že táto párty bude základným kameňom
našej druhej domoviny, tu v Amerike.
Žiadna druhá domovina nie je.
Vlasť je vlasť preto, lebo je len jedna.
Ale ale. Tran Thuyet Son.
Už dávno to nikto nevyslovil s takým dobrým prízvukom.
Volaj ma Sonny.
Ako Sonny Bono?
Kedy sme sa to videli?
Na seminári vietnamskej študentskej rady?
- Mali sme názorové rozdiely. - Pohádali sme sa
citáte Ho Chi Minha:
„Nič nie je vzácnejšie, než nezávislosť a sloboda,“
a o tom, čo má spoločné s naším národom.
Pätám si, ako si rozhorčene kričal „Nič! Nič!“
a odhodil si učebnicu.
Zničil si jej chrbát.
Vieš, vtedy som ťa mal za študenta v zácviku pre CIA.
Veľmi vtipné.
Čo tu robíš?
Zdrhol si pred monzúnmi do slnečnej Kalifornie?
Áno. Priznávam. Moja strana prehrala. Spokojný?
Netvrdím, že som spokojný,
ale po odchode Američanov má Vietnam
šancu byť nezávislý a slobodný.
Tak prečo sa nevrátiš a nepomôžeš ho zmeniť?
Presne tak. Už si Američan. Bez urážky.
Mám právo vyjadriť názor na rodnú krajinu.
Som Vietnamec ako ty.
- Lebo si si nechal priezvisko? - Vlastne...
ja som viac Vietnamec.
Vieš, biologicky.
Bez urážky.
Čo ťa priviedlo?
Ľudský príbeh.
Žiaden príbeh nie je malý.
Mimochodom, ten názov?
Chápem patriotizmus, ale v Amerike žltá nie je dobrá.
Je ako moč.
Takýto ázijský majiteľ obchodu sa strelil do vlastnej nohy.
Hlavne to nepovedz generálovi.
No, rozhovory čakajú.
Môj dodávateľ má ďalšie.
Viem, že občas pociťujete chvíle beznádeje.
A ako to viem? Lebo ich zažívam aj ja.
Iste ste počuli tie klebety a nebudem ich popierať.
Od príchodu do tejto krajiny...
Som bol, ako to len povedať, „mimo“, od rána do večera.
A potom mi moja žena niečo povedala a otvorila mi oči.
Keď som chcel do smetiaka vyhodiť všetky fľaše s alkoholom,
zrazu som to pochopil. Veď by to bola škoda!
A teraz ste svedkami logického vyústenia môjho uvedomenia.
Zbaviť sa závislosti, no nie fliaš.
A viete, čo mi moja žena povedala?
Povedala...
„Drahý, spomeň si na to, kto si.“
Naša armáda prehrala.
- Ďalšie krysy, ktoré chcú opustiť loď? - Táto loď sa nepotápa, pane.
Pravdepodobne ste videli tie zlomyseľné čarbanice
na stene nášho obchodu.
Tú neslávne známu fotku
opäť použili proti nám,
aby nás vykreslili ako vrahov!
Takto nás Amerika vníma.
Ale my vieme, že je to lož!
My vieme, že ten zastrelený muž bol vrah!
A teraz jeden z nás...
využíva tú fotografiu na šírenie toho istého klamstva!
- Zašliapnime toho švába! - Zabime tú zmiju!
- Vyhubme tú háveď! - Podrežme mu krk!
Podrežme tomu špiónovi krk! Podrežme tomu špiónovi krk!
Čo si myslíš, kto to je?
Kto je čo?
Prečo tu asi tak čakáme? Hovorím o tom špiónovi.
- Je mi to jedno. - Očividne.
Ale nech je to ktokoľvek, zaslúži si smrť.
Ďakujem ti za obšírnu odpoveď.
No... Tak sme to prežili.
Dookola som v televízii sledoval, ako posledná helikoptéra
odlieta z tábora dúfajúc,
že vás zahliadnem.
Prepáč, že som sa ti neozval.
Tá evakuácia ma totálne rozjebala.
Ý Vi zostala.
Žiaľ, nebola doma.
Na generálovom Harleyi
som prehľadal každú jednu ulicu, každý kút či bočnú uličku...
Vôbec nič.
Posledný vrtuľník odletel.
Kvôli žene som neplakal 30 rokov. Prekliata Ý Vi.
To ma mrzí.
Vďaka. Takže...
pobavil som sa,
ako na seba tvoji kolegovia hádzali sračky.
Iba špión tvrdí, že špión nie je.
Pozrite, čo som dostal od Claudea. Štyridsať štvorku Auto Mag.
Čo poviete na slávnostný prípitok?
Potrebuješ ho.
Je to major Oanh.
Oanh?
A špión?
Ktorý z Oanhov? Palička?
Knedlička.
- Tučný Oanh? - Áno.
A ako ste na toto prišli?
On je zapletený do istých obchodov.
Akých obchodov?
Myslím, že to súvisí so sladkosťami.
Sladkosťami?
Musí byť v kontakte s niekým v Saigone.
Priznal sa, že ich získava
vďaka minulosti v Tajnej polícii.
Tučný Oan dostáva neškodné sladkosti.
Nikto by ho nepodozrieval.
Predkovia jeho otca sú z Číny.
A všetci dobre vieme, že sa im nedá veriť.
Nechutí to ako správa.
A hlavne, na špióna je príliš tučný.
Možno, možno, možno.
Ale má to výhody, keď špión vyzerá neschopne. Takže...
Ťažko povedať. Môžeme to overiť so Saigonom.
Verte či nie, padlo aj vaše meno.
Naozaj?
Áno. Vtipné, však?
Veľmi vtipné.
A ten profesor Hammer sa k tebe správa dobre?
- Iste. - Skvelé.
- Môžem sa niečo opýtať? - Jasné.
Prečo ste nedostali generálovu rodinu z tábora skôr?
- Čakal pri telefóne. - Ah, viem.
Čo ti poviem. Chceli sme, aby nám bol zaviazaný.
Občas pripomenieme ľuďom, za čo majú byť vďační.
Dobrú noc.
- Nie, nevšímaj si ho. - Musím to zodvihnúť.
Ignoruj to. Nie je to nič dôležité.
Nie! Som stále v práci. Toto mi nerob! Prestaň. No tak.
Orientalistika, kancelária vedúceho.
Áno, správne.
Iste, chvíľočku.
Vraj volá tvoj šéf.
- Čože? - Tou som ja.
Prosím?
Spomínate si na čínskeho priateľa? Ha?
Toho maškrtníka?
No, trochu som zisťoval a vysvitlo, že jeho príbuzní doma
sú v bezpečí a celkom sa im darí!
Zatiaľ čo našich príbuzných väznia
v takzvaných prevýchovných táboroch!
Hladujú a zomierajú!
Robte si prácu!
zabiť
MÁM ZABIŤ MAJORA?
Doraz ho, doprdele! Ty debil, takto sa nebodá!
Silnejšie!
Zdochni!
- Najedz sa. - Nie som hladný.
- Musíš jesť. - Nemusím vôbec nič.
Keď nebudeš jesť, ochorieš.
A potom zomriem. Uhni.
Kedy si sa naposledy sprchoval?
Nespomínam si.
Povedal generál niečo na tvoj smrad?
Nikdy. Uhni.
Smrdíš ako bzdocha. Môžeš začať brať ohľad
na svojho spolubývajúceho?
Tak, ako ty? Keď si sem prišiel trtkať s tou Japonkou?
Alebo Číňankou. Alebo čo ja viem s kým.
To je... To je moja súkromná vec!
Ja mám strpieť, že to robíš pred mojou ženou a chlapcom?
Tu nie.
Robili sme to... v spálni.
Bon. Bon, musíme ísť.
Odchádzame.
Bon, počúvaj ma... Musíš mi pomôcť.
Major Oanh je špión.
Povedal kto?
Generál.
Ktorý Oanh? Knedlička?
Mám zabiť majora?
S tým ti môžem pomôcť.
ŠŤASTNÝ BURGER Od 1935
Preklad titulkov: Alexandra Szalai