SIMPATIZANTUL
Nu-mi strica filmul.
VARA ACEASTA
Nu-mi strica filmul.
SCENA 03 - EXT. JUNGLĂ - ZI
Imaginea ELICOPTERULUI HUEY prăbușit umple întreg ecranul.
Din fuzelaj ies flăcări.
Am citit scenariul.
Tema pierderii inocenței este...
Vreau să fii sincer. În camera asta vorbești deschis.
- Bine? Îți stă în fire? - Ce anume?
Onestitatea.
În calitate de asiatic?
Cum? Nu. În calitate de om. Ca persoană.
Eu nu cred în caracteristici rasiale și tâmpenii de genul.
Ia loc. Suntem toți la fel.
În cazul de față, suntem amândoi soldați.
Și tu ai fost soldat?
Nu. O să iei la propriu tot ce spun?
La propriu, n-am fost. Eu mă refer aici.
Tu ai fost soldat de elită, nu? Ceva de genul.
Am fost în poliția secretă.
Să mori tu!
Acum pricep de ce Claude și Ned te lăudau cu atât aplomb.
Vor să mă spionezi.
Mă crezi idiot? Ești spion.
Am lucrat de fapt la contrainformații.
Spion, contraspion, care-i diferența? Totuna. Alo?
Da, am aici un spion care zice că e contraspion, așa că suntem în regulă.
Ce morții mă-sii?
Fii atent.
Ce-ai zice dacă ai lucra pentru mine cât te prefaci că lucrezi pentru ei?
Să afli cum neocomuniștii ăștia complotiști
încearcă să se folosească de filmul meu pentru binele lor.
Să fii dublu spion.
Spion și contraspion în același timp.
De acord? Te bagi?
Eu am venit pentru...
Ce moacă serioasă ai făcut!
Ai fi un spion groaznic.
Așa știu că nu ești spion. Nu ai față de pocherist.
Din fericire, nu-mi trebuie decât o chestie.
Bineînțeles. Autenticitate.
Da. Ai avut ocazia să te uiți peste notițele mele?
- Să le luăm...? - Greșit. Crezi că nu sunt autentic?
Că nu am autenticitate? M-am documentat, fratele meu.
I-am citit pe Buttinger și pe Fitzgerald.
Am stat de vorbă cu un soldat din Beretele Verzi
care a luptat alături de vietnamezii din munți.
Mi-a povestit cum l-au atârnat cu capul în jos
și i-au turnat în nări ceai de ardei iute.
S-a căcat pe el așa, atârnat cu capul în jos.
După ce i-am auzit povestea, mai că m-am căcat și eu,
dar eu am făcut-o la toaletă, am tras apa
și l-am angajat să-mi fie consultant militar.
Fiindcă așa procedez.
Trec de la realitate la viață.
Dar acum mă gândesc că nu e de ajuns.
Ce-mi scapă?
Răspunsul e: perspectiva poporului vietnamez.
Și aici intervii tu. Înțelegi?
Nevinovat, modest, docil, asemeni bivolilor de apă.
Trăgându-și plugurile simple prin lanurile de orez.
Da, am priceput.
- Atunci uite o sugestie. - Așa.
De ce nu le dăm personajelor vietnameze niște replici?
Ca să își poată descrie suferința.
Doar câteva replici.
Cât de previzibil!
Numeri replicile, ca un actor nesigur pe el?
Nu am ce număra.
Iartă-mă, dar, când spui asta, îmi dau seama că nu înțelegi cinematografia.
Absolut deloc.
Nu vreau să-i aud vorbind despre suferință, vreau să le simt suferința.
Să o simt!
Pricepi?
E un mediu emoțional.
Să simți înseamnă să crezi.
Fermierii vietnamezi sunt totuși diferiți de bivolii de apă.
Unu la mână, suntem mai vorbăreți. Ai fi surprins.
E opțiunea autorului. Așa alege autorul să procedeze.
Trebuie să te învăț bazele cinematografiei?
Poți transmite emoție fără să folosești dialogul,
prin mise-en-scène. Prin montaj adică.
Ai auzit de Murnau? De Dreyer?
Prima idee a fost ca nimeni să nu vorbească în filmul meu.
Dar nu ai urmat-o.
Însă am rămas ferm pe poziție cu personajele vietnameze,
care trăiesc în acel spațiu metaforic.
Pe când americanii sunt chiar vorbăreți.
Mai puțin Murnau și Dreyer, mai mult Wilder și Hawks.
Am priceput.
Vrei să-mi sugerezi câteva replici, nu?
Pentru prima oară.
Nu te lăsa intimidat de Oscarurile mele, ca mine.
Să vedem ce idei ai.
De exemplu, în scena în care Viet Congul îl torturează pe transmisionistul Kim,
indicațiile scenice spun că îl conving să mărturisească.
Așa că, poate, e cel puțin nevoie de o replică de genul...
Înțelegi? „Mărturisește, gunoiule.”
JAMIE JOHNSON DĂ-I CU JAZZUL
Du-te.
Du-te!
Du-te și fii vocea poporului nostru.
Câtă influență poate avea un biet consultant?
Poate că ai o mică influență,
dar, cum se spune, foșnet cu foșnet, vântul se transformă în furtună.
Vezi să avem câteva replici bune.
Astea sunt alea de la mine, nu? Le-ai ascultat?
Desigur.
Așa. Și vei lipsi 17 săptămâni?
Și mă vei lăsa singură?
Ai mai fost în Napa Valley?
M-ai putea vizita în weekenduri.
Stai să-mi iau carnețelul pentru autografe.
Ești supărată?
Filmul ăsta se va face cu sau fără mine.
N-ar fi mai bine să fie cineva acolo să zică:
„Felul în care prezentați asiaticii e complet pe lângă”?
Cineva trebuia să-i fi spus lui David Carradine
să nu mai mijească ochii de parcă îl deranja soarele.
Mie mi se pare sexy.
Mi se pare sexy când mijești și tu ochii.
Nu lăsa scepticismul meu privind albii să îți strice entuziasmul.
Sper din suflet să nu ai de suferit din toate astea.
Patru luni plecat?
De vis!
Liniște!
Nu-mi place.
E mult timp.
- Cine o să-mi fie șofer? - E un film.
Taci, copilă!
Dacă insistați, nu merg.
Nu, nu. Bineînțeles că nu.
Dacă e important pentru Claude și prietenii lui, e important pentru noi.
E și o investiție.
Investiție în ce, dacă îmi permiteți?
Investiție în proiectul nostru de a ne recâștiga țara natală.
Să ne recâștigăm țara natală?
S-ar putea să am ceva să îți arăt
când te întorci din misiunea ta hollywoodiană.
- Bună! - Bună!
- Pot să vin cu...? - Nu.
Bine.
Stau la ocazie.
Americanii o fac tot timpul, trebuie să fie sigur.
Vorbești tu ai mei,
să le spui că m-ai lăsat aici singură,
pe drumul ăsta pustiu?
O să te porți cum se cuvine?
Nu vreau să te găsesc ascunsă în cabina lui James Yoon.
Ar trebui să știu cine e ăla?
O să-l recunoști la față.
E asiaticul din toate filmele de la Hollywood.
Nu apare un asiatic în toate filmele.
Dar, când apare, el e.
Nu apare prea mult timp. Mereu îl omoară.
Însă, în filmul ăsta, rezistă mult.
Despre ce e filmul ăsta?
Oficial, e povestea a șase luptători din Beretele Verzi
care rămân blocați într-un sătuc vietnamez.
Neoficial...
e povestea unei mici comunități de fermieri vietnamezi
care sunt forțați să primească niște musafiri nepoftiți.
Actori și echipă de filmare, bun-venit la The Hamlet!
Faceți-vă comozi. Aveți fiecare bilete pentru două băuturi.
Să petrecem!
Nicos vrea să vă mulțumească tuturor că ați venit...
Bine, dar, oficial, ce se întâmplă în The Hamlet?
Blocat printre săteni în care nu are încredere,
căpitanul Shamus e cuprins de paranoia și de sentimentul că sfârșitul e aproape.
Ești simpatizant al comuniștilor?
CĂPITANUL SHAMUS
Cu tine vorbesc.
- Cine-l joacă pe căpitanul Shamus? - Ryan Glenn.
O să-l recunosc și pe el când îl văd?
Categoric. E o legendă a interpretării metodice.
Vorbești engleză?
Poate ați băut puțin cam mult, dle Glenn.
Căpitane Shamus, vreau să spun.
Metodică?
Nu te juca cu mine, mijitule!
E o metodă prin care actorul nu iese din personaj.
- Căpitane, lasă-l. - Ușurel...
Va trebui să i te adresezi pe numele din film,
altfel o ia razna.
Dă-i drumul, dă-i drumul. I l-ai luat? Bine.
Punctul culminant e o etalare de machism
între Shamus și tânărul și idealistul sergent Bellamy,
interpretat de nou-venitul Jamie Johnson.
Acel Jamie Johnson?
Jamie!
SERGENTUL BELLAMY
Doamne! Fii atent!
Arată fix ca în Soul Train.
Tu! Tipul cel nou!
Ce naiba?
Nu se poate!
Brigada 173 Aeropurtată. Prietenul lui Bon. Mai știi?
- Da. - Ce-am mai petrecut în Saigon!
- Freddie. - Da.
Nu cred!
Consultant militar.
- Tu te-ai căcat pe tine cu capul în jos? - Da.
Ce mai face Bon? A scăpat?
Și celălalt? Erați frați voi trei.
Da.
Oameni buni...
PETRECEREA DE ÎNCEPUT
Vă rog să fiți un pic ochi și urechi la mine.
Puteți să vă apropiați, să mă ajutați să mă simt mai important.
Puținii norocoși de aici suntem o armată în războiul împotriva războiului.
În ajunul bătăliei, strămoșii mei greci, în parcul Lincoln, Michigan...
îi invocau pe zeii Zeus, Atena și Ares,
pentru a le cere să îi apere.
Astăzi, vă cer să înviați panteonul.
Iehova, Mohammed, Baal, Belzebut, să facem loc și pentru Satana.
Îl aplaudăm puțin și pe Satana?
Suntem în Vietnam, diavolul stă cu noi la masă. E în capul mesei.
Unde mi-e...?
Uite-l pe omul meu. Uite acolo. Consultantul nostru vietnamez.
El ne ține pe direcție, dragul de el. Să-l aplaudăm!
Toată lumea are un dumnezeu. Cine e dumnezeul Vietnamului?
Invocă-i numele. Al lui sau al ei.
Nu știu. Dumnezeu pur și simplu.
„Nu știu. Dumnezeu pur și simplu.” Foarte puternic.
Să ne împreunăm mâinile. Vă rog.
Să îngenunchem și să ne rugăm.
Vă rog, faceți-mi pe plac. Fac asta înaintea tuturor proiectelor de succes.
Preamăriți zei, mâine, ne aruncăm până-n gât în balega malefică
din măruntaiele strămoșilor.
Dar, dacă o facem așa cum trebuie,
putem târî toată născocirea asta a războiului
cu noi în iad, ca apoi să ne înălțăm.
Și ia ghiciți... O facem pe banii studioului.
Haideți!
Spirite ale Egiptului antic, umbre ale Romei antice,
binecuvântați actorii și echipa de filmare, căci mâine începem!
Șampania curge.
Sună cunoscut? Haideți!
Cine e artistul care cântă această melodie de succes?
Vai de mine! E unul dintre actori.
Soldat, de ce nu te duci să cânți?
Doar cu asta te ocupi, nu?
- Hai și cântă! - Hai!
Știi că o să ți-o cer.
Să încurajăm vocea generației sale.
Numai pentru tine o fac.
Actori și echipă de filmare, de ce stați și plângeți?
Lasă privirea jos.
Nu știi că, atunci când plângi, plângi de unul singur?
Dar când râzi...
James Yoon. Salut!
TRANSMISIONISTUL KIM
- E o onoare să te cunosc. - Mersi.
Deci tu ai fost bătut mortal cu boxul
- ...de Robert Mitchum. - Da.
Am fost și muncitor feroviar chinez înjunghiat de Ernest Borgnine.
Soldat japonez împușcat în cap de Sinatra.
Vai de mine...
E prima oară când joc un coreean-american.
Prima oară!
- Tu ești consultantul vietnamez? - Da, eu.
De-asta m-a adus aici.
- Vezi să fiu credibil, da? - Desigur.
Nu mă uita.
Da, fac tot ce pot.
Mulțumesc.
- Bună! - Bună!
Eu sunt Monique Thibault.
Scenograful e responsabil de cum arată
tot ce înseamnă filmul, cu excepția actorilor.
Am înțeles.
E a treia mea ieșire cu l'auteur, cum îi spun eu,
unicul și irepetabilul geniu din univers.
- Și cum merge? - N-a fost ușor.
De ce?
Pentru că vegetația de aici nu e potrivită.
A trebuit să importăm plantele din Filipine.
- Tocmai din Filipine? - Da, căpitane.
- Impresionant! - Așadar...
Satul.
Am importat toate animalele.
Avem pui, bivoli, porci.
După cum vezi, nu am făcut rabat la nimic.
Trebuie să recunosc totuși, ne-a și sprijinit șeful.
- Tu ai făcut toate astea? - Da.
- Insistă mult să avem... - Autenticitate.
Deci? Am trecut examenul?
Simt mirosul mâncării pregătite de mama.
Minunat! Hai să-ți arăt ceva.
Ce mai e?
Ce părere ai?
- E extraordinar. - Mulțumesc.
Pot face ceva să fie și mai convingător?
Poți scrie asta pe una dintre pietrele funerare?
Așa fac.
Mama ta?
A murit cât eu eram aici la studii.
Fusese bolnavă o vreme, dar nu mi-a zis.
Nu a vrut să mă îngrijoreze.
A fost îngropată într-un mormânt lipsit de soare, nemarcat, fiindcă eram săraci.
În Vietnam, locul ăsta ar fi cel mai scump.
Bon, lui Freddie îi e dor de tine.
A făcut burtă de american get-beget.
Știi că-i place berea. Numai Buds, desigur.
- Heineken. - Chiar?
Bea Heineken.
De ce nu vii și tu aici?
- Să-ți saluți vechiul prieten. - Prietene...
Nu are ce să strice. Mai schimbi și tu peisajul.
Mereu spui că îți lipsesc jungla și focurile de armă.
Porniți sunetul!
Sunet!
Motor!
- Scena trei, dubla unu. - Gata?
Pornim. Camera.
Ca și cum nu sunteți filmați. Acțiune!
Fugi, fugi, fugi!
SCENA 03 - EXT. JUNGLĂ - ZI Flăcări erup din fuzelaj.
BERETELE VERZI fug să se adăpostească.
Pleacă fără mine, căpitane. Nu scap.
Laș dobitoc! Nu scapi așa ușor. Hai!
Hai!
Șchiopătezi?
Ai uitat că ai fost împușcat în picior, în morții mă-sii?
- Tăiați! - Șchiopătezi.
- Trebuie să o luăm de la capăt. - Tăiați!
Cântărețul a uitat să șchiopăteze.
- Tocmai mi-am pierdut erecția. - Îmi pare rău.
QUÉ LINH NĂSCUTĂ 1929 - DECEDATĂ 1968
Gata! The Hamlet, scena șapte, dubla unu.
Acțiune!
SCENA 07 - EXT. JUNGLĂ - ZI
BERETELE VERZI avansează prin junglă.
Numele!
- Nu trage! - Numele!
Nu trage, Viet Cong!
În genunchi, mâinile sus!
Nu mișca mâinile!
Mâinile sus!
- Jos! La pământ! - Chiar acolo! La pământ!
Stați așa! Tăceți odată!
1-0 pentru sergentul Bellamy.
Și tăiați!
- Am încheiat. - Bravo!
- Căpitane Shamus, cum a fost? - Ca naiba.
Sergentul Bellamy nu a avansat cu postura corectă.
- Da, nu-mi fac griji pentru asta... - Nu?
Cred că se simte haosul total și...
Haos care nu e militar.
Îți place incompetența? Asta îți place?
Am încredere în tine dacă ai și tu. Hai să trecem peste asta.
Trebuie să mai tragem una.
Consultantul vietnamez are o problemă cu dubla?
- Da. Bătrânica... - Așa?
- E... - Ce-i cu ea?
Ți-am spus că suntem în Vietnam.
Dacă trebuie să vorbiți, vorbiți în vietnameză, da?
Nu vorbesc vietnameză.
De ce nu vorbește vietnameză?
- De ce nu vorbiți vietnameză? - Fiindcă sunt chinezoaică.
Vorbeam cu dv?
Bun.
Înțeleg că accentul e diferit,
dar puteți să faceți cumva să pară că e vietnameză?
Tu vorbești daneză?
Auzi... Las-o naibii.
Schimb-o cu alt figurant care vorbește vietnameză.
Niciunul nu vorbește vietnameză. Tocmai asta e problema.
Niciunul nu vorbește vietnameză? Înțeleg.
- Știai? - Eu vorbesc vietnameză.
Ești o bătrânică?
Îmi puteți explica de ce fac un film despre războiul din Vietnam
cu figuranți vietnamezi care nu sunt vietnamezi?
Cu tine vorbeam, Mickey, doar că mă uit încoace.
Da, domnule. În scenariu nu apărea cu vreo replică, așa că...
Nu era nevoie să vorbească vietnameză.
S-a entuziasmat prea tare și...
Nu mai rânji așa.
- A fost ceva spontan. - Îmi place spontaneitatea.
- În stil altmanescian. - Știu.
Hai să ne calmăm. Să nu ne certăm în fața tuturor.
Am nevoie de o sută de figuranți vietnamezi luni la ora 06:00.
Mulțumesc. Vietnamezi adevărați.
Domnule, asta înseamnă două zile.
- Nu mă lua cu „domnule”! - Sunt doar două zile.
- Ai două zile, fratele meu.
- Ai 48 de ore. - Sun la distribuție.
Sună la Chronicle și fă reclamă. Împrăștie și fluturași.
Pot s-o rezolv eu.
- Da. Mă ocup eu. - Fugi!
De ce accente e nevoie? Din nord sau din sud?
Din nord ar fi de preferat, dar, dacă sunt din sud, îi pot învăța.
Scuze că sun așa din scurt, dar Claude pare tare implicat în proiect.
Adun trupele.
Mâine-dimineață o să ai figuranții acolo.
Acum, dă-mi-o pe Lana.
- Lana? - Nu.
Lana e ocupată chiar acum.
E pe platou, muncește din greu. E asistenta mea...
Sună-l. Altfel mă omoară taică-tău.
Încă-ți mai este frică de tata?
Cred că sunt singura care s-a maturizat.
Fii bărbat, bărbate!
- Aș putea fi și eu figurantă. - Porniți camera!
Scena șapte refăcută, dubla unu.
- Lasă-l jos! - În genunchi!
- Taci!
Nu ne temem.
Mâinile noastre se vor strânge pe gâtlejul imperialismului american!
- Și tăiați! - Tăiați!
Cum era replica? „Nu trageți, sunt o țărancă.
Sunt doar o țărancă.” Nu?
- Da, mie mi-a sunat bine. - A fost super.
Porniți camera!
SCENA 33 - EXT. LAN DE OREZ - ZI
SOLDAȚI VIET CONG furioși încolțesc SĂTENII.
Ce mă-sa? Tăiați!
- Ridicol de oribil. - Tăiați!
Încercați să-mi stricați filmul?
Acum avem figuranți vietnamezi, dar nu par să fi văzut ce e războiul.
Ce căcat?
Nu sunteți soldați Viet Cong. Sunteți niște caricaturi.
Nu mi-e frică. Și ar trebui să fiu îngrozit.
Rataților! Spune-le.
Poate au nevoie de o replică, să țipe la fermieri.
Cine? Care dintre ei? Toți arată ca niște nenorociți de copii.
El e bun. Ești angajat. Adu-l în față, dă-i o replică.
Bun.
- Pregătește-l! - Bine.
Să-i dăm drumul!
Când spun „acțiune”, tu zici:
„Simpatizanții imperialiștilor americani și-au trădat țara.
Nimic nu e mai prețios decât independența și libertatea.”
Nu spun așa ceva.
Asta e replica ta.
E propagandă comunistă.
- Dar ești comunist. - Urăsc comuniștii!
- La locurile voastre! - Gata. Hai!
„Simpatizanții imperialiștilor americani și-au trădat țara.
Nimic nu e mai prețios decât independența și libertatea.”
The Hamlet. Scena 35, dubla unu.
Nu voi spune sloganul ăla comunist
în mizeria ta de film pentru 15 dolari pe zi.
Tăiați! Intră în film. A fost fantastic.
- Tăiați! - Felicitări, prietene!
- Avem o mică problemă. - Nu, nu avem nicio problemă.
- Sunt mulțumit. - Mai departe.
Doamnelor, ieșiți din apă.
Ascultați...
Producătorii au fost de acord să ne ofere mâncare mai potrivită.
Plus un dolar pe oră extra pentru toată lumea.
Cei care interpretează soldați Viet Cong vor primi zece dolari în plus
și vor apărea pe generic ca figuranți.
Viet Congul mi-a omorât fratele și unchiul.
Sunt niște animale.
Să privim lucrurile deschis.
E un film.
De ce mai facem artă
dacă nu să explorăm întreaga complexitate a vieții,
să cercetăm adâncimile, să descoperim adevărul ascuns,
să vedem lucrurile din toate perspectivele?
Cineva trebuie să o facă. Eu accept banii.
Îmi pare rău, dar scenariul cere bărbați. Însă îți mulțumesc.
Ridică mâna cine se bagă?
Zece dolari.
Cine se bagă la tortură?
Ce anume trebuie să fac?
Îl vei tortura pe James Yoon.
Dar de ce îl torturăm? Care e contextul?
Păi...
După ce soldații americani le-au ucis familiile,
luptătorii Viet Cong se refugiază în pădurile din jur...
și îl capturează pe transmisionistul Kim în timpul unui raid.
- Să ne întoarcem. L-am pierdut pe Kim. - E plin de soldați Viet Cong. Hai!
Viet Congul are nevoie de informațiile pe care le deține despre un raid iminent.
Din păcate, urgența situației
impune anumite tactici de interogare avansate.
Nenorocitul!
Repede, luați-l!
Tăiați! Tăiați!
Arată ca și cum a fost împușcat.
A fost real.
Stați. V-am spus că era și Bon acolo?
Bun, scuze. Revin.
Salut, Câte-două-din-toate!
E adevărat. Lana mi-a zis că ești mereu aici în timpul liber.
Ce plăcere!
Mai departe!
Numai cineva care a ucis oameni mulți știe cum se moare, nu?
- E distractiv să fii ucis. - Da.
Nu ziceam că mi-a plăcut să-l văd nesocotind viețile pierdute.
Nu trebuia să spună asta.
Nu-mi futeți filmul! Acțiune!
Ce vreau să spun e că m-am bucurat să-l văd recăpătându-și pofta de viață.
Tăiați! Super!
Pentru prima oară de când veniserăm în America, era cu adevărat fericit.
The Hamlet, scena 45, dubla patru.
A murit iar și iar și iar, într-o multitudine de feluri.
Tăiați! Minunat!
Sonor!
Capsele! Faceți-l praf!
Dar Bon nu era singurul care voia să joace.
Intră prietenii și familia. Jeliți-l! Jeliți-l!
Tăiați! Cinematografie adevărată.
N-a fost rău.
Ce ai? De ce ții atât de mult să joci?
Păi...
- Ai fost foarte bună, Lan. - Mulțumesc, Jamie.
Nu ai pentru ce.
- Jamie? Lan? - Așa mi-a zis el să-i spun.
Apropo, domnișoară, replicile alea pe care le-ai băgat de la tine...
„Nu trageți” și a doua a fost „nu muri, bunicule”.
Nu-i rău. Poate apar în film.
Tommy!
- O mai folosim pe fata asta. - Da!
Violet...
Dă-mi voie. Oricum urc.
- A cerut să mă vadă. - Bine.
Violet mi-a cerut să-ți aduc asta.
Mersi. Pune-o pe masă. Uite acolo.
Altceva?
Nu voiam să te deranjez, dar mă temeam că nu mai prind altă ocazie.
Am nevoie de niște replici pentru torționari.
Nu au nevoie de replici.
Bine. Dar, dacă îl torturează,
au nevoie de niște replici prin care îi cer informații, nu?
Ăsta-i război.
Nu e dramă la tribunal. Nu e comedie ușoară. E sadism.
Cruzime animalică. E...
M-am gândit la niște replici care să transmită asta.
Nu replici. Una singură. Alege o replică. Nu. Alege un cuvânt.
Ceva ce pot țipa sau repeta ca o scandare.
- O scandare? - Da, o scandare.
Îmi dai voie? Nu-mi pierd vremea cu vreun hobby aici.
Încerc să găsesc inspirația pentru finalul filmului.
E ceva personal.
Mă simt ca și cum te uiți la mine când mă masturbez.
- Am înțeles. - Vrei să vezi cum termin?
- Îmi pare rău. - Nu prea pare.
Domnule comandant.
Salut!
Ce Dumnezeu te-a împins să urci până aici?
Războiul înseamnă sacrificiu.
Bun. Știu ce gândiți.
Da, povestesc ceva la care nu am fost martor.
Iertați-mă.
Parte din dialog e doar presupus,
dar ajută să explice evenimentele ce au urmat.
Îmi dau cu bucurie viața pentru oamenii mei.
Și aștept la fel în schimb.
Ce-i?
Dar, când mă uit în ochii începătorului ăla...
nu văd nimic!
Iar asta mă face să mă simt ca un netot. Și nu îmi place.
Da, nu, nu. Ai mare dreptate.
Ryan? Am greșit, am greșit, căpitane.
Tu ești vânător. Prădător de top. Leu.
În vârful piramidei trofice, în fruntea clasei la West Point,
decorat de trei ori, cel mai tânăr soldat al Beretelor Verzi ajuns maior.
Ai fost retrogradat la rang de căpitan numai fiindcă te-ai luat de generalul ăla.
Poate nu mai ești leu după retrogradare, dar ești un leopard.
Tot e bine.
Între timp, Bellamy e doar o antilopă.
Un ied. Făcut să îl halești.
Atâta tot. E doar mâncare.
Crezi că leopardul se uită în ochii iedului
și dă doi bani pe ce crede?
Nici pomeneală.
Sare la jugulară, înghite, digeră și cacă resturile.
Tu ești ăla.
Leopardul.
Îmi place.
Îmi place că îți place.
Haide, doar ai după-amiaza liberă.
Da, da. Recuperează-te, eventual fă un duș.
Da, pe dracu'! Pe câmpul de luptă nu sunt dușuri.
Salut!
- Cum arăt? - Groaznic.
Super!
E amiază. Te ajut să te dai jos?
Fugi de aici. Știi cât mi-a luat să mă instalez?
Nu vrei nici măcar apă?
Ajunge atât. Ajunge. Mersi.
E ziua cea mare. Ai emoții?
Nici gând.
Abia aștept. O să fie distractiv.
- Mult succes! - Mersi.
- The Hamlet. Scena 32, dubla unu. - Acțiune!
Mărturisește, nenorocitule!
Haide...
- Îmi place la nebunie. - Mulțumesc.
E real. E real. Haide.
Da!
Doamne!
Pe bune...
E aproape ziua în care Saigonul va cădea,
iar voi toți, trădătorii care au dus un șarpe în casă,
veți fi îngenunchiați, implorând ca niște lași să fiți luați de aici.
Dar nu vă vom lăsa niciodată să plecați.
Dumnezeule! Greu de suportat.
Nu? Bravo, prietene!
De aproape, vezi oul pe care l-am mâncat la micul-dejun.
Gălbenușul ăla o să apară în film, îți promit.
- Da! - Mulțumesc.
Bun. Minunatul James Yoon, oameni buni.
Nimeni nu moare ca James Yoon.
Acesta a fost James Yoon.
Cea mai autentică fază pe care am surprins-o până acum.
- Te iubesc. - Mulțumesc.
- De ce aplaudați? - Fantastică moarte!
De ce aplaudați?
Vă zic eu de ce.
Fiindcă transmisionistul Kim a stat atârnat acolo patru ore.
Nu a mâncat la amiază.
Transmisionistul Kim a fost torturat de-adevăratelea.
Credeți că ar fi simțit vreunul din noi ce am simțit
dacă ar fi flirtat și s-ar fi bășit în pauza de prânz,
ca apoi să se dea cu transpirație falsă o clipă înainte de dublă?
Elvis Presley era pregătit să meargă la război!
Cassius Clay nu a fost.
Ce vrei să spui cu asta?
E în regulă să ne simțim inconfortabil.
E super, am văzut niște filmări mortale.
Suntem bine.
Futu-i! Dă-te naibii din drum!
Înainte ca războiul ăsta să se termine, vom fi toți plini de sânge.
Bine. Ne vedem mâine, prietene.
E o seară plină de inspirație. Vă mulțumesc tuturor.
- Shamus? - Salut!
Ai mai văzut vreodată constelația Săgetătorului atât de luminată?
- Jumătate om, jumătate... - „Săgetă”.
Mintea îmi aleargă, rătăcește...
Am o idee absolut fantastică.
Cred că noaptea asta ne oferă inspirație amândurora.
Pentru o scenă nouă.
Merg să o scriu acum.
Cred că o să-ți placă, fratele meu.
Mă duc.
O vietnameză...
O frumoasă...
Sărută-mă!
Nu!
Nenorocito!
Bună dimineața, oameni buni!
Căpitanul Shamus a dispărut.
E înarmat.
Credem că pistolul nu e încărcat, însă, până nu verificăm,
oprim producția.
Colaborăm cu autoritățile locale să îl găsim.
Are un miros foarte pronunțat,
așa că suntem convinși că echipa canină îl va găsi curând.
Între timp, aveți răbdare și rămâneți în zonă.
Nu plecați. Nu puteți pleca.
- Omul e nebun. - E în regulă.
- Ai văzut-o pe Lana? - Nu.
Ești cu totul specială.
Totul se duce de râpă, iar tu stai aici, pe malul râului,
cântând ceva cântec pe care l-ai învățat de la bunica bunicii...
bunicii tale.
Da, exact.
The Hamlet: Musicalul.
Da, da.
Nu-i așa că e incredibilă?
Repetăm noua ei scenă.
Actori și echipa de filmare! Întoarceți-vă urgent în cabinele dv.
Știu că mă auziți. Nu glumim.
Putem continua mai târziu.
Da.
Ce nu-i bine?
În afară de scenariu?
Nu-ți place deloc scena, nu?
Nu, mă bucur că îți dă niște replici.
Deși nu sunt teoretic replici, ci mai degrabă cuvinte, dar...
Totuși e important.
Și nu e doar o scenă.
A mai primit una. Arată-i.
Am o scenă finală cu căpitanul Shamus.
Începe să mă abuzeze, iar Bellamy îmi sare în ajutor.
Qué-Linh? Te cheamă Qué-Linh?
- Așa o chema pe mama. - Da.
Doamne, ce-a fost asta?
Ăsta e noul final?
E nebunie.
Nu au fost construite pentru așa ceva. Nu poți face brusc asta.
Iubito, mi-a venit inspirația în timp ce pictam. Datorită ție.
Tu mi-ai zis să mă folosesc de darul picturii.
Și lucrurile s-au schimbat.
Distrugem tot. Absolut tot. Fără excepții.
Nebunia învinge. Anarhie, haos. Bombardăm lumea.
- Ca în Zabriskie Point? - Da.
- Exact. Exact! Dar mai mare. - Nu.
De un miliard de ori mai mare decât a făcut Antonioni.
- Asta e viziunea mea. - Nu.
E periculos. Dar nu vrei să asculți.
- Ești un copil. - De-asta mă iubești.
Da, te iubesc.
- Pentru că sunt un copil. - Da.
Sunt petit chou? Oui oui, mon ami.
S-a întors Shamus.
Știam eu că se întoarce. Nenorocitul!
Cu ce te pot ajuta? Mai ai comentarii?
Stai, nu uita, să ghicesc eu.
Ai venit să-mi sugerezi ca, în loc ca Bellamy să o învețe engleză
pe fata din sat,
să îl învețe ea pe el vietnameză.
Am dreptate? Sunt pe aproape?
Nu, nu prea.
Nu mă înțelege greșit, apreciez scena.
Oferă o perspectivă care arată că vietnamezii sunt și ei oameni,
- Plictisitor... - ...ceea ce e unic.
Și numai faptul că mă gândesc la astea. Nu pricepi?
Arată impactul tău pozitiv.
Ar trebui să fii fericit, mândru de tine, toate alea.
Din păcate, limba ta e un gunoi.
E imposibilă.
Cu atât mai mult să o strecor în creierașul limitat al cântărețului,
așa că nu te pot ajuta.
- Am înțeles. - Mai departe.
- Și... - Mai departe.
Scena 64.
- Ce scenă? - Scena 64.
Bine, mă uit acum, mă uit.
- Da. - Chiar e necesară?
Din păcate, da.
De ce?
E amuzant. Când am scris-o, știam că o să ai de comentat.
Am scris scena 64 din The Hamlet ca tribut adus ei.
Mamei mele? O scenă cu un viol tribut?
Adus durerii ei.
Nu știi nimic despre mama.
Înțeleg că a fost violată.
Ca toată lumea din țara ta. Nu la propriu, dar violați.
Greșesc cu ceva?
Ascultă la mine, publicul va reacționa cu dezgust.
Vor fi marcați pe viață. Asta trebuie să facem.
Și am făcut-o pentru tine!
Dar la Lana te-ai gândit?
E încă tânără, nici nu e actriță adevărată...
Ai dreptate. Ai dreptate.
De-asta e autentică. Fix ca mama ta, Qué-Linh.
Nu-i rosti numele!
Lana e o vietnameză autentică care va avea privilegiul de a reprezenta
zecile de milioane de vietnamezi care nu au avut șansa să vorbească.
Nu asta îți doreai?
De ce ești furios pe mine? Ar trebui să-mi mulțumești.
Mulțumesc că ne-ai adus până aici.
- Ne descurcăm și singuri. - Nu mă atinge.
Bine. Știi că ești concediat, da?
Ce norocos sunt!
Antonioni o avea pe Monica Vitti.
Dar eu o am pe Monique Thibault.
Da. Din nou, recunosc că povestesc evenimente
la care nu am fost martor.
Nu cred că această scenă e neimportantă,
însă, dacă vă deranjează, puteți trece mai departe.
Să dansăm.
Ce-i aia?
- Ce-i aia? - Nu știu.
- Îți bați joc de mine? - Nu.
- Ce-i aia? - Nu știu.
Dar...
- Stai să văd. - Te rog.
SUNT PREGĂTIT
Ce morții mă-sii?
Individul ăsta e periculos ca dracu'.
Pregătit pentru ce?
Mortul pleacă. Vă mulțumesc pentru tot.
Felicitări, James!
Mulțumesc. Pleacă mortul.
Chiar că. Cum e carnea de cerb?
În mod surprinzător, nu e rea.
Da?
Nu am fost deloc surprins când a apărut cu cerbul pe umăr.
Știți de ce Ryan nu a mai apărut în niciun film bun în ultimii cinci ani?
L-a pocnit pe Ken Omaha și i-a rupt nasul.
De ce a făcut așa ceva?
Ca să obțină o reacție autentică de la partenerul de scenă.
Să ai grijă de tine, bine?
Aveți grijă, băieți!
Bine?
SCENA 64 - EXT. SAT - COLIBA LUI QUÉ-LINH
Bun. Porniți camerele!
La semn.
Scena 64, dubla unu.
Și acțiune!
Regele satului!
Sunt regele satului, iar tu vei fi regina mea.
Dă-mi un sărut. Sărută-mă!
Nu vă supărați. Lana e înăuntru?
- Cu Shamus? - Omul e dus cu capul.
N-a mai urmat scenariul, m-a amenințat cu pistolul, tot zicându-mi „cioroi”.
Și-a pierdut controlul. Dar nu te teme.
Lan nu pățește nimic. O apăr eu de nenorocitul ăla.
Ce naiba? Lăsați-mă să intru!
Păstrează liniștea. Folosește stația.
Poți să întrebi dacă e bine Lana?
- Cine e Lana? - Actrița vietnameză.
Ea? Se descurcă, nu te teme.
- Așteaptă semnalul să intri. - Recepționat.
Când primesc semnalul de la regizor, flutur steagul.
Mergem acolo și intri, da? O să flutur steagul.
- Bine? - Am înțeles.
Bun. Stai aici.
- Nu, nu! - Eu sunt alesul.
Supune-te! Sub mine! Indivizibil!
Nu mă recunoști? Sunt regele tău.
Iar tu vei fi frumoasa mea iadă vietnameză. Sărută-mă.
Sărută-mă și o să vezi că sunt prietenul tău.
În genunchi!
Nu! Nu!
Nu!
Nu! Nu!
Ia mâna de pe ea!
- Dă-te de pe ea! - Futu-i!
Mai filmăm o dată?
Futu-te-n gură!
Dă-te de pe mine!
Morții mă-tii!
Isuse Hristoase, ce ți-au făcut?
A zis „tăiați”?
Și tăiați!
În sfârșit! Ai dat și tu ceva. Da! A fost real!
Cum căcat am ajuns aici?
- Halucinai. - Omul meu!
Ești nebun? De ce l-ai lăsat să intre înainte de semnal?
Vietnamezul mi-a luat steagul și a început să-l fluture.
- Ce-ai făcut? - Ai încredere în mine.
Nu știi. Ar fi făcut-o de-adevărat.
Dar nu știi că puteam să mă apăr.
Tu! Din nou.
Tocmai mi-ai distrus cea mai bună dublă, idiotule.
Singura mea dublă!
Nu pot să o filmez iar, fiindcă dobitocii ăștia
și-au rupt moacele.
Ești fericit?
Consultantul cultural pe care l-am concediat
a venit gratuit să distrugă filmul.
Asta ați văzut. O premieră în istoria filmului.
Serios, asta e tot ce te interesează?
Dacă îl lăsam, o viola aici.
- De-adevărat! Îți pasă de asta? - Stop!
- Tu ai fi fost fericit? - Du-te dracului!
Ar fi fost și asta o premieră în cinematografie?
Oprește-te!
Ce faci?
Nenorocitule! E doar un rol. Nu e real.
De ce îmi distrugi viața?
Isuse Hristoase!
Futu-i!
Avioanele vin în cinci, patru, trei...
Da! Haideți!
Privind prin ochi mijiți la bila de foc ce a crescut ca un eveniment cosmic...
mi-e rușine să recunosc că m-am întrebat
dacă dra Mori m-ar fi considerat sexy.
Nu vezi că ai fost corupt
de cele mai crase indulgențe hollywoodiene?
Aceleași indulgențe pe care te-ai dus la Hollywood să le schimbi.
Te crezi singurul care a stăpânit nuanțele
producției culturale americane. Te înșeli.
Partidul nostru a studiat în detaliu propaganda inamicului.
Acum, că am fost reeducat,
când aud o melodie americană pe care n-am mai auzit-o de mult...
mă umplu doar de dezgust.
SIMPATIZANTUL
Traducerea: Raluca Dragomir