СЪПРИЧАСТНИЯТ
Това е последният момент от известно време,
който си спомням с някаква яснота.
Ще продължа напред, но бъдете предупредени.
Ще има пропуски.
Стоп! Фан-...по дяволите...тастчно!
Заснехме това. Хубаво.
Хей!
Един за всички, всички за един.
КУЕ-ЛИН 1929 Г.
Двама за всички, един за двама.
Двама?
Къде е Ман?
Ман?
Ман е у дома. Помниш ли?
У дома...
Да. Имам предвид, в затвора.
Очевидно комунистите сигурно са го затворили.
Но той винаги е бил хитро копеле.
Вероятно е намерил начин да се измъкне.
Ние бяхме на гробището...
Да, помниш.
Те взривиха гробището.
И кръв... Видях...
Главата ти се разцепи.
Върнаха ни с хеликоптер в Ел Ей. Онзи кретен те прецака.
Какъв кретен? - А ти как мислиш?
А, онзи кретен. - Онзи кретен.
Садистичен гад.
Ас.-режисьорът крещеше: "Отменете го!"
Но кретенът казва, че не го е чул.
Каква гадост!
Стига! Тихо.
Боже мой! Радваме се, че си по-добре, шефе.
По-добре си, нали? - По-добре.
О! Дай му бивола.
Донесохме ти подарък.
Красив е, нали? Ние го направихме. - Много е красив.
Харесва ли ти?
От благодарност, че винаги се грижиш за нас.
Направихме го от надгробния камък. Онзи, на майка ти.
Не бяхме сигурни дали беше точно този надгробен камък.
Когато отидохме на гробището, то беше съсипано.
Достатъчно.
Дошли сте чак дотук, за да ми дадете това...
Не е кой знае какво.
Снимките свършиха. Къде другаде да отидем, ако не у дома?
Беше по пътя ни км Дисниленд.
О, хайде, недей да плачеш.
Мелез с 12 дупки!
Какво става?
Несъмнено е виетконгец. Може да е този, който уби баща ми.
Хей!
Той е един от нас. Наш сънародник.
Бил е преследван също като теб.
Аз не бях преследван.
"Мелез!"
Аз не съм наполовина от нищо. Аз съм два пъти от всичко.
Затова ли си получил тупаник по двете бузи на задника си?
Искаш ли да се биеш с мен?
Не, ние искаме да се бием с теб.
Ако сме задружни, няма да свършим като него.
Бон! Какво ще кажеш?
Давам гласа си той да има пълноправно членство.
Безрезервно.
Хей! Знаеш за "Тримата мускетари", нали?
Един за всички, всички за един.
Плачеш ли?
Нищо не е.
Сър, тук пушенето е забранено.
Да. Да.
Преизберете конгресмена НЕД ГОДУИН.
Оздравейте
Радвам се, че още си жив. София
Какво означава това?
Съчетано с този сприхав кретен.
Не съм се свързвал с нея.
Главата ти не е наред. Тя ще разбере.
Как се чувстваш?
Да.
Колко жалко.
Извинете, кой сте вие?
Аз представлявам студиото, както Вайълет току-що обясни.
Преди всичко, искаме да знаете, че студиото ще заплати престоя ви тук.
Никос ме изпрати. Той не можа да дойде.
Но изпраща благопожеланията си.
Според медицинския доклад сте пострадали от вдишване на дим,
имате натъртвания и изгаряния втора степен.
Но компютърната томография е чиста, така че не носим отговорност.
Въпреки това студиото предлага фиксирана сума
за компенсация за нематериални медицински наранявания като вашите,
като все още неопределените ви психологически смущения.
Това извинение ли би трябвало да бъде? - Не.
Не, би трябвало да са 3000 долара. - Много щедра сума.
Бихме искали да ви предложим повече, но, откровено казано,
трудно е да се обоснове обезщетение,
освен ако няма осезаема загуба.
Осезаема? - Като очна ябълка или пръст на крак.
Но аз имам нещо осезаемо. - Какво?
Не знам. Аз... Загубих посоката си.
Вече не знам кой съм.
Не мисля, че мога да продължа така. - Говорите като бившата ми съпруга.
Загубих себе си. Това е осезаемо. Това не съм аз.
За съжаление, чувството за собствено аз е без значение пред закона.
Закон? Извинете, кой точно сте вие?
Е, аз... - Той е адвокатът на студиото.
Казаха, че може да се обърка. - Той не спомена, че е адвокат.
Не искам чека ви. Искам извинение.
От Никос. - Несъмнено мога да опитам.
И 30 000 долара.
Пет хиляди. - Ако мислех само за себе си,
5000 щяха да са достатъчно, но като азиатец, аз...
Семейни задължения. - Точно.
За вас семейството е всичко. Разбирам. Аз съм италианец. Седем хиляди.
Когато се разбере, че съм получил обезщетение,
те ще излязат наяве - 50 за леля, 100 за чичо.
Така че заради тях не мога да приема по-малко от 20 000.
При загуба на пръст обезщетението е 15 000.
За 20 000 трябва да сте загубили цяла ръка.
Или крак. Или вътрешен еквивалент. Може би жизненоважен орган.
Или едно или две от петте си сетива. Не, не, не, не. Десет хиляди.
Това е най-доброто, което мога да направя.
Извинете, какво беше това? Струва ми се, че съм загубил слуха си.
Петнадесет хиляди. Последно предложение.
В брой.
И извинение от Никос.
Петнадесет хиляди долара
плюс първото извинение на света от Никос Дамианос.
Не е зле за загуба на посоката.
Хайде, момчета.
Да тръгваме.
Хей, не се отделяй от нас, Два пъти от всичко.
Не се отплесвай пак сам. Ще се загубиш.
Здрасти.
Изглеждаш ужасно, хлапе.
Като грамофонче, опустошено от афидоидея.
Откога си тук? - Достатъчно дълго.
И ме наблюдаваш?
Какво друго да правя?
Точно както си правил през последните 11 години?
Изтръгваш ме от селото, пращаш ме на юг в училище и ме наблюдаваш,
оформяш ме, тласкаш ме... - Понякога ти трябва малко тласък.
Съжалявам. - Просто съм малко поразен от снаряди.
Буквално. - Я стига.
Лекарят каза, че си почти излекуван.
Означава, че искаш да ме подготвиш и да ме върнеш в играта?
Генерала е зает. Нека да го кажа така.
Не дойде да ме посети. Как е той?
Генерала ли? О, Генерала е добре, общо взето.
Освен че, в общи линии, се оказва донякъде непостоянен.
И ти искаш да го проверя.
Не. Искам да го проучиш.
Това инвалидно състояние не ти подхожда.
Чакай... - Чувам, че си тъгувал за дома.
Да?
Заповядай.
Върви с бутилка шампанско.
Дочувам слухове, че може да има изненади в програмата.
Поздравления за ранното ти изписване.
Мечтая... Да се върна у дома... В страната, в която съм роден...
Мечтая... Да бродя из улиците на красивата ни страна...
Когато вече не се чува звукът от стрелба...
Над виковете от радост.
Знам, че споделяте моята мечта.
Затова се събираме тук тази вечер.
Въпреки че реално не можем да се върнем в нашия изгубен дом...
Можем да се върнем във...
Фантазия!
Сайгон... Нашият град на мрака... Може отново да бъде...
Градът на звездите.
Дами и господа, да ви представя нашия ангел-водач...
Куе-Лин!
Изгубен дом. Глупости.
Вместо да плачат за него, трябва да помогнат да си го върнат.
Млъкни. Искам да чуя това.
Чакайте. Бях разсеян. Пропуснах цял раздел.
Умът ми може да е увреден, но ви уверявам,
че когато ме изписаха от болницата,
имах по-належащи неща в съзнанието си.
Не се чувствах виновен, че изпълнявам дълга си за каузата,
но чувствах, че мога да облекча последствията
с разпределяне на богатството.
Сигурен ли си, че искаш да го направиш?
Много са.
Веднъж съпругът ти ме прегърна и ми каза,
че да си от смесена раса е предимство, а не недостатък.
Задължен съм му.
Той често ми казваше:
"Капитанът е много талантлив мъж... Може умело да отгатва врага".
Ще приема твоята щедрост.
Но не мога да използвам за себе си парите за смъртта на мъжа ми.
Използвай ги както искаш.
Чух, че Генерала планира нещо.
Нещо голямо. Да си върнем дома.
Искам да даря парите за това.
Да си върнем дома?
Има слухове. За ресторанта на Мадам.
Мадам има ресторант?
Духът на мъжа ми ще се радва,
ако тези пари бъдат използвани за такава благородна кауза.
Виж...
Не вярвам на доклада на полицията за начина, по който е загинал мъжът ми.
Той беше каймакът на Тайната полиция.
Няма как толкова трениран мъж да бъде убит
при случайно расистко нападение.
Капитане...
Сигурна съм, че убит заради участието си в плана на Генерала.
Дяволите от Ханой са го извършили. Ти сигурно подозираш същото,
защото много добре познаваш врага.
Ето защо
искам да даря това на Генерала - за неговата операция.
Да покаже на врага, че големият ни проект няма да се провали,
дори при смъртта на най-изключителния офицер.
Ето. Дай му ги.
Виждаш ли с какво трябваше да се примиря?
За бога! Малоумницата не може да задържи парите.
Бисквити "Пай д'ор"?
Благодаря, госпожо.
Както споменах, имам неприятна асоциация
с тези френски бисквити.
Фо на Мадам. Е? Вкусно ли е?
Казваш, че майка ти използвала по-дебели макарони.
Дебели ли обичаш, или тънки? - Мадам...
Няма стандарт. Няма правилно или погрешно
по отношение на дебелината на макароните, стига да са вкусни.
Изпържих ча гио. Опитай ги.
Трябва да говорим по работа. - Остави го да яде.
Не виждаш ли, че още се храни?
И трябва да чуя мнението му за ча гио.
Защо? Всички знаем, че са вкусни.
Нашите сънародници са гладни за домашен вкус.
Колко пари печелите? - Достатъчно. Ще бъдат достатъчно.
Достатъчно за...?
Кой знае за това?
Подозирам, че всички тук.
Нашите хора пазят любовници по-добре, отколкото тайни.
Мислите ли, че това е разумно?
Имам предвид това да бъде публична тайна?
Хората идват тук, защото супата им е подправена с вълнението,
че помагат на революцията.
Аз им давам надежда.
Дали всички са наясно с факта,
че тази революция за възстановяване на родината
всъщност е военна операция?
Не, за тях засега това е кампания за осведомяване и агитация.
Клод знае ли за това?
Клод?
Той се отби в болницата. Посъветва ме да проверя как сте.
Да ме шпионираш ли? - Не го каза така.
Предай му, че няма да шпионираш безплатно.
И ако плати, донеси ми парите,
за да ги използваме за субсидиране на операцията ми.
Сигурен съм, че си се разочаровал, че не те посетих.
Особено след като Клод те е посетил.
Откровено казано, не дойдох, защото...
Сър, казах на Лана да се прибере, кълна се.
Не дойдох, в моя...
Много съжалявам, сър.
Предложих обезщетението, което получих от студиото,
на съпругата на майора,
но тя...
Тя искаше да го даря за великата ви кауза.
Какво?
Защо си му предложил парите,
за които си платил едва ли не с живота си?
Защо си дал на тази жена парите, за които си платил едва ли не с живота си?
Какво трябваше да направя?
Откъде да знам, че тази егоцентрична жена
няма да попита Генерала за дарението си?
Казваш, че си я съжалил?
Съжалявам, че я съжалих.
Опитайте се да си представите какво беше усещането
откупът за живота ми да отиде за тази скапана мисия!
Каква страхлива постъпка! Винаги съм знаел, че имаш такава слабост.
Точно така! Защо си й дал парите?
Като помислиш как можем да ги използваме,
за да помогнем за възстановяване на родината ни!
Но няма значение. Ще ги използвам по най-добрия начин.
Откупът за живота ти е попаднал на правилно място.
Часовникът ви показва неправилно време.
Тогава си тръгни.
Отбих се в болницата.
Но ми казаха, че вече си изписан.
За щастие, всеки виетнамски бежанец сега може да бъде намерен тук.
Отбил си се в болницата? Защо?
За приятелско посещение ли?
Защо да не те посетя в болницата?
Защото бях там три седмици и ти не дойде.
Хората в общността...
Те говореха. - Виетнамците? Клюкарстват?
Говори се, че Генерала подготвя някаква нелепа
"секретна операция".
За връщане на Виетнам.
Това е новина за мен.
Не се прави на глупак.
Ти си човек на Генерала.
Човекът на Генерала три седмици беше в болница.
Освен това, дори да знаех нещо, защо да го кажа на комунист?
Кой е казал, че съм комунист? - Не си комунист?
Питам само защото пиша материал. Генерала подготвя ли нещо?
И да подготвяше, ти щеше да си последният,
на когото щях да кажа.
Той дава фалшива надежда на тези хора.
Настройва часовниците си на времето на Сайгон. Колко жалък жест!
Войната свърши.
Край. Нищо не е останало за спасяване.
Дори американците не можаха да победят комунистите.
Войните никога не умират наистина. Те просто задържат дъха си.
Аз не съм ти враг.
Иска ми се да можеше да го видиш.
Сони.
Никога не съм те смятал за мой враг. Ти защо...?
ХОЛИВУДСКА ФАНТАЗИЯ С УЧАСТИЕТО НА КУЕ-ЛИН
Нека да ви представя нашия ангел водач...
Куе-Лин!
Това пък какво е!
Тя какво...
По дяволите! Пее много по-добре...
Дами и господа,
Имам удоволствието да ви съобщя, че днес в залата имаме специален гост.
Това е първият ти път, нали?
Той е много специален за мен, но подозирам, че и вие изпитвате същото.
Внимателен, щедър мъж,
изпитал дискриминацията, както всички нас.
но я понесъл елегантно и с достойнство.
Джейми Джонсън!
Хей!
Да, ела.
Добър вечер, дами и господа. Благодаря.
Простете.
Куе-Лин ме учи, но...
Знам, че моят виетнамски е все още ужасен. - Коя пък е Куе-Лин?
Може би защото имам толкова разсейващо красива учителка.
Надявам се един ден да мога да ви изпея песен на виетнамски.
Дотогава дано това да е достатъчно.
Страхотни са заедно!
Лана.
Виж, за филма.
Изобщо не трябваше да...
Да поемаш отговорност за най-притеснителния ден от живота ми?
Да. Точно така.
Можем да се съгласим, че си получил възмездие.
И аз съжалявам.
Че изобщо не те посетих в болницата.
Да го наречем равенство.
Да.
От участието ни във филма ти се превърна във възрастна.
А аз - в дете.
Снимачната площадка на "Селцето" на Моник
ме върна към селото от моето детство.
Към майка ми.
Съжалявам.
Трябваше ми сценично име, за да не ме проследят мама и татко.
То нямаше нищо общо с майка ти.
Използвах го само защото беше първият ми образ
в първата ми професионална актьорска работа.
Джейми е отпред.
Искаш ли да дойдеш с нас на вечеря?
О, наистина ли?
Искаш да съм около вас като трето колело?
Трето колело?
Моля те! Аз и Джейми?
Ще ви оставя да се забавлявате. Някой ме очаква.
Знам, че не е редно диалектически материалист
да прави олтар за починалите. Но аз правя.
Разкривам ви напълно всичко,
за да разберете колко крехък бях станал тогава.
Защо тази чепата кучка вече не се появява тук?
Заета е с работа.
Какъв е смисълът да имаш приятелка,
ако тя не се грижи за теб, когато главата ти е объркана?
Трябва да помагам на Генерала. Нямам време да се грижа за теб.
Нямам нужда никой да се грижи за мен.
Бон...
Тази "тайна мисия" е толкова тайна, че никога няма да се случи!
Каква скапана шега!
Имаш нужда от секс.
Мистър Холивуд!
Защо не се обади? - Тази миризма.
О, кожата ти! - На кактус ли?
Каква беше тази глупост?
Не ми пука дали е овлажнена, или не.
О, боже!
Каква изненада!
Можеше да се обадиш. - Спокойно, Сони.
Нашият приятел се върна. По-стар и вероятно по-мъдър.
Не си се обаждал от половин година.
За по-кратко време може да бъде изграден небостъргач.
Не бяха шест месеца.
А пет месеца и една седмица.
Ако ме беше посетила в болницата,
щяха да са четири месеца и две седмици.
Какъв небостъргач можеш да изградиш
за четири месеца и две седмици?
Не би могла да изградиш дори тази... Тази стая за игрички.
"Стая за игрички"?
Ще пийнем ли?
Семейството ми. - Това е Джудит, майката на София.
Ето братята й Джордж и Ейб, когато са дошли за първи път.
Горкият Ейб.
Каза ли, че той е загинал във войната?
Не. Не, беше затворен с нас в лагера.
Трябва да са минали 30 г. от войната, но тя все още разяжда брат ми.
Въпреки че изобщо не е воювал. - О, воювал е.
Колко много гняв и негодувание само защото съм японка.
И иронията е... - Не знаем със сигурност.
Не, не, но ти намери тези пропуски в семейното ми дърво.
Умишлени пропуски. - Правилно. Да. Да.
Сякаш майка й е криела нещо, някаква несправедливост.
Така предполагам.
Искаме да заминем за Япония, за да разнищим проблема.
Така се случва, когато имаш връзка с разследващ журналист, а?
Така ли е?
Да, в колежа Сони беше страхотен при разнищването на нещата.
Изнасяше чудесни речи, София.
Трябваше да го чуеш как говореше срещу войната.
Иска ми се да го бях чула.
Наистина.
Но ако го беше чула, щеше да се запиташ
защо не се е върнал у дома и не се е борил за революцията.
Защо си още тук, Сони?
Защо не се върнеш да помогнеш за възстановяването на родината?
Защото си много влюбен в госпожица Мори ли?
Или защото се страхуваш?
Страхуваш се да не загубиш комфорта на Америка?
Неговият дом е тук.
Не, не тази...
"стая за игрички".
Още не. Но домът му е тук, в Ел Ей.
Неговите хора също са тук.
Бежанци като теб. - Бежанци като мен?
Аз съм от неговите хора. Знаеш ли кой ме превърна в бежанец?
Комунисти като него.
Но той има важна работа, която да върши за мен?
Добре. И каква е тази работа, Сони?
София, той е прав.
Дойдох тук като теб, да уча.
Обещах на родителите си, че един ден ще се върна
и ще помогна на страната ни с американската си диплома.
Ще използвам това знание,
за да се освободи народът ни от американците.
Аз съм страхливец. И лицемер.
Ти си по-добър човек от мен.
Не съм съгласен с твоите политици. Презирам ги, но...
Ти се прибра в родината си и се бори за каузата.
За народа си. И затова те уважавам.
Вземам си обратно думите, които казах преди.
Ти си повече виетнамец от мен.
Каква съм аз?
Секретарка на един бял мъж, който мисли,
че "г-ца Бътърфлай" е комплимент?
Аз казвам ли му да се разкара и да върви по дяволите?
Усмихвам се, мълча и щракам на пишещата машина.
Аз съм много по-лоша от теб, Сони.
Уважавам те.
Изглежда циничността ти се е притъпила, докато ме е нямало, София.
Винаги съм имала по-деликатна страна.
Но ти не се задържаше около мен, за да я видиш.
Малко съм изтощен, другарю комендант.
Не съм сигурен, че мога да продължа.
Само трябва да седиш там и да драскаш, малко да бърбориш
и сега казваш, че си изтощен?
Аз пиша по 60 страници на ден. Говоря по седем часа на ден.
Замислял ли си се какво е това
в сравнение със страданието на виетнамския народ?
Замислял ли си се за мъжа,
който се изкачва и слиза по разнебитеното стълбище
на висока сграда 18 часа на ден,
с чувал с 60 тухли на гърба?
Този мъж бях аз преди освобождението.
Ман!
Дай ми Ман, моля те! Казвам ти, другарю.
Той сигурно вече много се е издигнал във висшето разузнаване на Ханой.
Той ще гарантира за моя статус. Някъде трябва да има запис за мен.
Ман може да ти каже всичко.
Че бях безстрашен боец за каузата.
Че се отказах
от моята идентичност заради революцията.
Твоят така наречен "агентурист".
Опитахме се да го намерим, когато ти беше приет.
Той изобщо съществува ли?
Седни.
Изглежда се радва на новопридобитата си свобода.
Да ме убиеш ли се опита? - Ти се опита и ме уби ли?
Дори да ти кажех истината, нямаше да повярваш.
Не прецаквай филма.
Значи си дошъл заради някакво гадно отмъщение.
О, представях си хиляди начини да те убия.
Наистина ли? Например? - Със земни мини.
Стъпваш върху една, главата ти се търкулва,
ритам я като футболна топка,
тя се търкулва върху втора мина.
Такива неща.
Надявам се да се чувстваш по-добре. Чух, че си бил щедро обезщетен.
Не напълно. Все още нещо ми се дължи.
О, боже! Затова си дошъл. Той иска извинение. Много добре.
Искрено, дълбоко съжалявам... - Не, не, не, не.
Искам нещо друго. Извинение от теб нищо не струва.
Искам да запазиш виетнамските реплики във филма.
Братко, дори студиото не ми нарежда какво да правя с окончателния монтаж.
Искаш ли моя кръв по ръцете си?
Хайде! Дори не се шегувай с това.
Искам да знам, че месеците, през които не бях в Ел Ей,
не са отишли напразно. - Разкарай се оттук.
Не знаеш колко бързо Дороти може да се движи, когато реши.
Разбирам намерението ти,
но то е подкопано от свещената тайна
на процеса на редактиране.
Един ден харесваш кадър, включваш го, нали?
Следващия ден не върши работа и го махаш.
Никой не знае какъв ще бъде окончателният вариант, дори аз.
Доколкото знам, Може дори да се откажем
от многомилионната експлозия.
Ето какво ще ти кажа. Ще се опитам.
Ще се опитам да запазя виетнамските реплики във филма.
Заради теб. Но не мога да предвидя пътешествието на собствения ми ум
да не говорим за филма.
Виж, редактирането...
То не е за изясняване на историята или за затвърждаване на темата.
То е заради ритъма, импулса, секса.
И още по-добре - джаза.
То е като този алигатор. Първичен инстинкт.
Като говоря за всички тези глупости, ми се иска да импровизирам.
Аз съм като Дизи. Аз съм като Майлс.
Не се обаждаш.
Разтревожих се.
Скоро ще пиша. Обещавам.
Книгата на д-р Хед не беше у мен в болницата.
Ще намериш начин.
Два пъти от всичко.
Винаги намираш.
Приятелю, трябва да съм у дома.
Каква е моята задача тук?
Какво правя в тази жалка пораженска фантазия?
Знаеш ли кое е жалко?
Да се сервира евтино искрящо вино, сякаш е шампанско.
Приятелю...
Ти играеш важна роля.
Нищо, което съм направил тук, не е променило каквото и да е.
Мислиш, че Никос няма да спази обещанието си ли?
Не, не това.
Проблемът с филма е, че редактирането му е като джаз.
Не е като да решиш нещо днес
и после да го забравиш.
А Генерала е безобиден. Той живее във фантазия.
Как си сега?
Старите войници не изчезват.
Войната продължи твърде много, за да могат просто да се спрат.
И най-безобидните неща
може изведнъж да станат опасни.
Боже мой! Какво те прихваща?
Тази песен ме върна в тийнейджърските ми години.
Не "Айсли Брадърс" ли?
Ти си си падал по тях, не аз.
Харесвал си "Айсли Брадърс", Стив Маккуин и Даян Арбъс.
Мога да изброя интересите ти надълго и нашироко.
Ти какво знаеш за моите?
Сега имаш шанс да ми кажеш абсолютно всичко за себе си.
Звучи като предизвикателство.
Не знам абсолютно всичко,
но каквато и да съм, никой не може да го спре.
Кажи това на мама и на татко. - Защо ти не им го кажеш?
Не правя ли това?
Ти подслушваш за тях. Нали?
Не съм шпионин. Това е обидно.
Мамо, татко, чувате ли ме?
Госпожице Куе-Лин.
Виждала ли сте Лана наоколо?
Лана?
Никога не съм чувала за нея. - О, наистина ли?
Защото двете много си приличате.
Тя е много по-незряла от вас. Тя е...
Тя е момичето, което плачеше пред мен, защото се страхуваше от Америка
и каза, че не иска да напуска Сайгон.
Ти говориш за плач.
"Много се страхувам от Генерала."
Ти хленчеше на рамото на приятелката си.
О, наистина ли?
Виж, тя вече не ми е приятелка.
Ние скъсахме.
По-точно, тя ме замени.
Това означава ли, че имаш нужда от друго рамо,
на което да плачеш?
Може да плаче на моето.
Бон, аз...
Генерала разбра, че Лана работи тук.
Обади се в дома ни да те търси,
но тъй като те нямаше, изпрати мен.
Лана, той те иска у вас.
Не си шпионин, а?
Скъпа лельо, извинявай, че не ти писах по-скоро.
Радвам се да ти съобщя, че за първи път след инцидента,
най-после отново се чувствам нормално.
Генерала посява семена за военна кампания.
Моля се това скъпоценно семе да разцъфне в истинска победа, защото...
Както и да е, това е което написах като антикомунист
в отвореното писмо до моята парижка леля.
Но като комунист кодирах думите си за Ман.
Ето какво написах:
"Тези жалки бежанци не могат да видят
каква в действителност е кампанията на Генерала -
глупава работа".
Отпечатъците бяха трудни за скриване.
Затова изпратих лентата със снимките на плановете на Генерала в Ханой.
Снимките отидоха другаде.
Затова подписах кодираната си мисия по следния начин:
"Не се притеснявай. Аз имам грижата за това".
Надявам се парижката ти леля да е добре.
О, да. - Отиваш ли някъде?
При Генерала. Трябва да го закарам.
Ти не си любител на животните, нали?
Конгресменът се обади.
Разговарял с нашия приятел - режисьора измамник.
Случайно спомена, че ти си се отбил,
въпреки изричните ми инструкции за обратното.
Да. - Каквото и да си казал на неблагодарника,
е сработило.
Енергията му се завръща с пълна сила. Следващия месец ще видим монтиран филм.
Не разбирам. - Какво?
Защо на теб и на конгресмена толкова им пука
за някакъв филм за виетнамската война?
Защото филмите са важни.
Особено ако са направени от значим режисьор.
За нас е задължително да държим под око такива артисти.
Те се нуждаят от увереност, че са подмолни,
но не можем да им разрешим да стигат до крайност.
Стига да успяваме да ги задържим в мъглявите граници на хуманизма,
но без политическа идеология, те са напълно безвредни.
Имам предвид, например, "Селцето".
Нашите момчета грешат от време на време,
но накрая е нужно само един почтен героичен американски войник,
за да оправи всичко.
Такава е истинската сила в тази страна.
Страна, в която се живее и умира според съвестта.
Тази твоя приятелка... Мори?
Тя не ми е приятелка.
Да, да, както и да е. Свободна любов.
Жената, която случайно
или не случайно чукаш?
Да, стреми се към по-добро.
Хлапе, имай ми доверие.
Знаеш, че тя спи с онзи либерален клеветник Сони?
Да, знам. - Да.
Трябва ли да ти напомням да внимаваш какво говориш?
Когато си с нея? Трябва ли?
Двамата са интимни, имам предвид в най-опасния смисъл.
Те всъщност разговарят.
Никога не се знае какво може да изтече.
Откъде, по дяволите, Сони знае всичко това?
Най-разочароващият аспект на Братството
е фалшивата надежда, която разпространява сред нашите хора,
че един ден можем да си възвърнем страната със сила.
Колко хора в нашата общност страдат
заради егоистичното завладяване на властта от Генерала?
И защо Генерала отказва
да даде публичен отчет за тези дарения?
Някой е давал информация на този мръсник.
Сър, трябва ли да настояваме да промените графика си?
Не, след като този предател и мошеник е публикувал позорната статия,
трябва да ускорим всичко.
Имаме ли достатъчно доброволци?
Как се справяте с подготовката?
Сър, от малкото планове, които видях, не мисля, че сме готови.
Сър, чакайте, струва ми се, че някой ни следи.
Откъде знаем, че той наистина е вестникар?
Половината от вестникарите в Сайгон бяха съпричастни на комунистите.
Откъде да знаем, че комунистите не са го изпратили тук
за подривна дейност?
В колежа някои го смятаха за ляв радикал.
Това винаги ти е проблем. Ти си твърде съпричастен.
Твърде благоразположен, за да забележиш комунистически таен агент под носа ни.
Спри тук.
Нещо трябва да се направи, капитане.
Не си ли съгласен? - Да.
Нещо трябва да се направи.
Хей! Знаеш за "Тримата мускетари", нали?
Не. Какво е това?
История за приятели.
Приятели, които те правят два пъти от всичко.
Давай!
Давай! Давай! Давай!
Давай! Давай!
Давай!
Давай! Давай!
Давай!
Превод: Ekaterina Georgieva