A SZIMPATIZÁNS
Jó ideig ez volt az utolsó pillanat, amire tisztán emlékeztem.
Most folytatom, de előre szólok, lesznek kihagyások.
Ennyi! Kurva nagy volt!
Sikerült, emberek! Szép volt!
Hé!
Egy mindenkiért, mindenki egyért.
Ketten egyért, egy kettőért.
Ketten?
Hol van Man?
Man?
Man otthon van. Nem emlékszel?
Otthon...
Igen. Mármint börtönben.
A komcsik biztos bekasztlizták.
De mindig is egy csirkefogó volt.
Biztos sikerült valahogy megszöknie.
Ott voltunk a temetőben...
Igen. Akkor emlékszel.
Felrobbantották a temetőt.
Vér... Vért láttam...
Betört a fejed.
Visszahoztak minket Los Angelesbe. Az a seggfej jól elintézett.
- Milyen seggfej? - Szerinted melyik?
- Az a seggfej... - Az a seggfej!
Szadista állat.
Az asszisztense ordított: "Álljatok le!"
De a pöcs azt állította, nem hallotta.
Lószart nem hallotta!
Elég már, hallgassatok!
Egek! A lényeg, hogy jobban vagy, főnök.
- Jobb színben vagy. - Igen.
Adjátok neki oda a bivalyt!
Azért jöttünk, hogy átadjuk ezt az ajándékot.
- Szép, nem? Mi csináltuk. - Nagyon szép.
Tetszik?
Hálából, amiért te is mindig törődsz velünk.
A sírkőből faragtuk ki. Tudod, anyád sírkövéből.
Vagyis azt hisszük, az övé volt.
A temetőből egy romhalmaz lett.
Hé, halkan!
Idáig eljöttetek, csak hogy ezt odaadjátok?
Semmiség.
A forgatásnak vége. Úgyis hazajöttünk volna.
Épp Disneylandbe tartottunk.
Ugyan, ne sírj!
Tizenhárom segglyukú félvér!
Mi bajod?
Ez biztos vietkong. Lehet, hogy ő ölte meg az apukámat.
Hé!
Ő a honfitársunk volt.
Őt is üldözték, ahogy téged.
Engem nem üldöznek.
"Félvér!"
Nem vagyok semmilyen fél. Kétszer annyit érek.
Ezért rúgták szét mindkét farpofádat?
Mi az, bunyózni akarsz?
Nem, mi érted akarunk bunyózni.
Ha összetartunk, nem járunk úgy, mint ő.
Bon, mit szólsz?
Arra szavazok, hogy vegyük fel teljes tagnak.
Feltétel nélkül.
Figyelj, ismered "A három testőrt"?
Egy mindenkiért, mindenki egyért.
Miért sírsz?
Mindegy.
Uram, itt tilos a dohányzás.
Rendben.
SZAVAZZ NED GODWINRE JOBBULÁST
ÖRÖMMEL HALLOM, HOGY MÉG ÉLSZ. SOFIA.
Ezzel mit akar mondani?
A szúrós farokkal.
Nem igazán kerestem őt.
Fejsérülésed van. Meg fogja érteni.
Hogy érzi magát?
Hát...
Szörnyű.
És ön kicsoda?
A stúdiót képviselem, ahogy Violet az előbb említette.
Először is, szeretnénk ha tudná, a stúdió fizeti a kórházi kezelését.
Nicos engem küldött, nem tudott eljönni,
de jókívánságait küldi.
Az orvosi vizsgálatok szerint füstmérgezést szenvedett,
zúzódásokat és égési sérüléseket szerzett.
De a tomográfia nem mutatott komoly bajt,
így nem terhel minket felelősség, de a stúdió biztosít
egy átalány-kompenzációt
a nem orvosi jellegű sérülések miatt, mint amilyen az ön
esetlegesen fennálló pszichológiai problémái.
- Ezt vegyem bocsánatkérésnek? - Ne.
- Nem, ez 3000 dollár. - Igen nagylelkű összeg.
Persze szeretnénk többet ajánlani,
de nehéz kártérítésért folyamodni,
ha nincs kézzelfogható veszteség.
- Kézzelfogható? - Mint egy szemgolyó vagy lábujj.
- De elvesztettem valamit. - Mit?
Nem is tudom... Nem találom a helyemet.
Már nem tudom, ki vagyok.
- Nem tudok így élni tovább. - Mintha a volt nejemet hallanám.
Nem vagyok önmagam. Ez kézzelfogható. Ez nem én vagyok.
Sajnos az önérzet a törvény szemében nem kézzelfogható.
Törvény? Elnézést, ki ön pontosan?
- Nos... - A stúdió ügyvédje.
- Mondták, hogy zavart lehet. - Azt nem mondta, hogy ügyvéd.
Nem kell a csekkje. Bocsánatkérést akarok.
- Nicostól. - Tehetek egy próbát.
És 30 ezret.
- Ötezer. - Ha csak magamra gondolnék,
elég lenne az 5000, de ázsiaiként...
- Családi kötelezettségek. - Úgy van.
Önöknél minden a család. Megértem, olasz vagyok. 7000.
Ha híre megy, hogy pénzt kaptam,
megrohamoznak. Ötven a nagynéninek, száz a nagybácsinak.
Épp ezért nem fogadhatok el 20 ezernél kevesebbet.
Egy leszakadt ujj ér 15 ezret.
Húszezret egy egész kézért szokás adni.
Vagy lábért. Vagy egy azzal felérő, létfontosságú belső szervért.
Vagy ha elveszítené az egyik érzékét. Nem, nem... Tízezer.
Ez a legtöbb, amit ajánlhatok.
Hogy mondta? Azt hiszem, elvesztettem a hallásomat.
Tizenötezer. Végső ajánlat.
Készpénzben.
És egy bocsánatkérést Nicostól.
Tizenötezer dollár és a világ első bocsánatkérése Nicos Damianostól.
Nem rossz ilyen önérzettel.
Gyertek már!
Menjünk!
Hé! Maradj velünk, te kétszer annyi!
Legközelebb ne kószálj egyedül! A végén még eltévedsz.
Hahó!
Szarul festesz.
Mint egy virág, amit elleptek a levéltetvek.
- Mióta van itt? - Jó ideje.
És azóta figyel?
Mi a tökömet csinálhatnék?
Ahogy azt 11 éve teszi?
Kiemelt a falumból, délre küldött iskolába, ahol megfigyelt.
- Formált, irányított... - Néha kell egy kis löket.
Sajnálom, csak egy kicsit sokkos állapotban vagyok.
- Szó szerint. - Ne fárassz!
Az orvos szerint az égéseid szépen gyógyulnak.
Vagyis jött összekaparni, hogy hadrendbe állítson?
Mondjuk úgy, hogy a tábornok nem tétlenkedett.
Nem volt bent nálam. Mi van vele?
A tábornokkal? Összességében jól van.
Azt leszámítva, hogy általánosságban egyre kiszámíthatatlanabb.
Jelentkezzek be nála?
Nem, jelentkezz ki!
Ez a rokkantélet nincs rád jó hatással.
- Várjon... - Úgy hallom, honvágyad van.
Igaz?
Tessék!
Egy üveg pezsgő is jár hozzá.
És állítólag meglepetések is vannak a műsorban.
Szóval gratula a korai hazamenetelhez.
Arról álmodom, hogy hazatérek
a földre, ahol megszülettem.
Álmomban egy gyönyörű ország utcáit járom,
ahol a fegyverek zaját elnyomja
az üdvrivalgás.
Tudom, hogy osztoznak az álmomban.
Ezért gyűltünk itt ma össze.
Bár elveszített országunkba nem térhetünk haza,
visszatérhetünk...
Fantázsiába!
Saigon, a sötétség városa most újra...
a csillagok városa lehet.
Hölgyeim és uraim,
hadd mutassam be őrző angyalunkat,
Qué-Linh-t!
Elveszett otthon? Egy fenét!
Itt sírnak. Inkább segítenének visszaszerezni!
Fogd be! Hallgatni akarom.
Pillanat. Elkalandoztam. Kihagytam egy egész fejezetet.
Az elmém ugyan károsodott, de az biztos,
hogy amikor kiengedtek a kórházból,
ennél sürgetőbb gondok nyomták a lelkiismeretemet.
Nem volt bűntudatom amiatt, hogy az ügyet szolgáltam,
de úgy éreztem, a következményeket enyhíthetem a tőke újraelosztásával.
Biztos vagy benne?
Ez túl sok.
A férje egyszer átölelt,
és azt mondta, hogy félvérnek lenni áldás, nem átok.
Tartozom neki.
Sokszor mondta nekem:
"A százados nagyon tehetséges. Átlát az ellenségen, mint a szitán."
Elfogadom az adományát.
De a férjem halálából származó pénzt nem költhetem magamra.
Arra költi, amire csak akarja.
A tábornok állítólag tervez valamit.
Valami nagy dolgot. Vissza akarja foglalni a hazánkat.
Én inkább erre fordítanám, az ügyre.
Visszafoglalni a hazát?
A madame étterméről mindenfélét pletykálnak.
A madame-nak étterme van?
A férjem lelke boldog lenne, ha a pénzt nemes célra fordítanánk.
Tudja...
én nem hiszem el, amit a rendőrség mond a férjem haláláról.
A titkosszolgálat krémjéhez tartozott.
Ilyen kiképzéssel a háta mögött nem ölhette meg holmi rasszista csürhe.
Százados...
Szerintem azért ölték meg, mert részt vett a tábornok tervében.
Azok a hanoi disznók lehettek. Biztos ön is rájuk gyanakszik,
mert ismeri az ellenséget.
Épp ezért...
szeretném, ha ez a pénz a tábornokot segítené, a tervét.
Hadd tudja meg az ellenség, hogy nem adjuk fel,
még ha meg is ölik a legjobb embereinket.
Fogja, vigye el a tábornoknak!
Látod, mivel vert meg a sors?
Az ég szerelmére! Ez a tökfej taszítja a pénzt.
Pailles d'or kekszet?
Köszönöm!
Mint mondtam, rossz viszony fűz
ahhoz a francia kekszhez.
MADAME PHO-JA
Na, ízlik?
Mondta, hogy az édesanyja tésztája szélesebb volt.
- A keskenyebbet szereti? - Madame,
nincs jó vagy rossz hozzáállás
a tészta szélességét illetően. A fő, hogy finom.
Kóstolja meg a tavaszi tekercset!
Beszélnünk kell.
Hadd egyen!
Nem látod, hogy még eszik?
És érdekel, hogy mit gondol a tavaszi tekercsemről.
Minek? Mind tudjuk, hogy isteni.
Mindenki ki van éhezve az otthoni ízekre.
- Mennyit keresnek ezzel? - Eleget. Elég lesz.
Eleget mihez?
Ki tud erről?
Gyanítom, mindenki odakint.
A szeretőiket jobban titkolják, mint ezt.
Ön szerint ez bölcs dolog?
Hogy ezt nyílt titokként kezeli?
Az emberek azért jönnek, mert a levesükben ott az izgalom íze,
hogy segítik a forradalmat.
Reményt adok nekik.
És mindenki tisztában van vele,
hogy a haza visszaszerzése valójában
egy hadművelet?
Nem, a számukra ez egyelőre csak figyelemfelkeltés és agitálás.
Claude tud erről?
Claude?
Bejött hozzám a kórházba, hogy nézzek rá magára.
- Hogy kémkedjen? - Nos, nem így fogalmazott.
Mondja meg neki, hogy nem fog ingyen kémkedni.
És ha fizet, hozza el hozzám a pénzt, hogy azzal is előmozdítsuk a tervet.
Biztos csalódott volt, hogy nem látogattam meg.
Főleg, hogy Claude beugrott.
Őszintén szólva, azért nem mentem be, mert...
Uram, én hazaküldtem Lanát. Esküszöm.
Eszem ágában sem volt...
Nagyon sajnálom.
A stúdió kártérítését, amit kaptam, felajánlottam az őrnagy feleségének,
de...
De felajánlotta a nagy terve javára.
Mi van?
Miért adtad oda a pénzt, amiért kis híján meghaltál?
Miért adta oda a nőnek a pénzt, amiért majdnem az életével fizetett?
Mit kellett volna tennem?
Honnan tudtam volna, hogy az az önző némber
nem szól-e a tábornoknak az adományáról?
Azt mondod, megsajnáltad?
Sajnálom, hogy megsajnáltam.
Belegondolt, milyen érzés volt?
Minden pénzemet beleölni abba a hülye tervbe.
Micsoda gyávaság! Mindig is tudtam, hogy ott lapul magában a gyengeség.
Pontosan! Minek kellett pénzt adni neki?
Mi mindenre költhettük volna, hogy újjáépíthessük a hazánkat!
De akárhogy is, jó célt fog szolgálni.
Élete kártérítése a megfelelő helyre került.
Az órája rossz időt mutat.
Leléphet.
Beugrottam a kórházba.
De mondták, hogy már ki is engedtek.
Szerencsére az összes vietnami menekült ide jár.
Beugrottál a kórházba? Minek?
Egy baráti látogatásra?
Miért ne látogathatnálak meg?
Mert három hétig bent feküdtem, és nem látogattál meg.
A közösségünkben...
- terjed egy pletyka. - A vietnamiak? Pletykálnak?
Azt beszélik, hogy a tábornok holmi nevetséges,
titkos tervet forral.
Hogy visszafoglalja Vietnamot.
Ez nekem újdonság.
Ne játszd a hülyét!
A tábornok embere vagy.
A tábornok embere három hétig kórházban volt.
Különben is, ha tudnék is valamit, miért árulnám el egy kommunistának?
- Ki mondta, hogy kommunista vagyok? - Nem vagy az?
Csak azért kérdem, mert írok róla. Forral valamit a tábornok?
Ha forralna, te lennél az utolsó, akit beavatna.
Hamis reménnyel eteti őket.
Saigonhoz igazítani az órákat... Szánalmas gesztus.
A háborúnak vége.
Ennyi volt. Nincs mit visszafoglalni.
Még az amerikaiak is elbuktak ellenük.
A háborúknak sosincs végük. Csak erőt gyűjtenek.
Nem vagyok az ellenséged.
Bár te is látnád!
Sonny...
Sosem tekintettelek ellenségnek. Miért...?
FANTÁZSIA HOLLYWOOD FELLÉP: QUÉ-LINH
És most hadd mutassam be
az őrangyalunkat,
Qué-Linh-t!
Hogy az a!
Hogy kerül ide?
Ejha! Sokkal jobb lett a hangja.
Hölgyeim és uraim,
örömmel jelenthetem be, hogy különleges vendég van ma köztünk.
Először vagy itt, ugye?
Egy számomra különleges ember, akit gyanítom, önök is szeretnek.
Egy kedves, nagylelkű férfi, akit ugyanúgy ér megkülönböztetés,
de elegánsan és méltósággal viseli. Hölgyeim és uraim!
Jamie Johnson!
Nézd!
Gyere fel!
Jó estét, hölgyeim és uraim! Köszönöm!
Elnézést!
Qué-Linh tanítgat, de tudom, hogy szörnyű a kiejtésem.
Ki az a Qué-Linh?
Talán mert a tanárom szépsége eltereli a figyelmemet.
Remélem, egy nap majd vietnamiul énekelhetek önöknek.
De addig is, talán ez a dal is megteszi.
Nagyon jók együtt!
Lana...
Nézd, ami a filmet illeti...
- Hiba volt... - Megaláznod egy egész stáb előtt?
Igen.
Abban egyetérthetünk, hogy megbűnhődtél.
De én is sajnálom,
hogy nem látogattalak meg a kórházban.
Kvittek vagyunk?
Igen.
Ez a film belőled felnőttet csinált.
Belőlem gyereket.
Monique díszlete, az a hely
visszarepített a szülőfalumba.
Anyámhoz.
Sajnálom.
Kellett egy művésznév, hogy a szüleim ne nyomozhassanak le.
Semmi köze az anyádhoz.
Ez volt a karakterem neve az első profi szerepemben.
Jamie kint vár.
Eljössz velünk vacsorázni?
Komolyan?
Kellek én oda gyertyatartónak?
Gyertyatartó?
Ugyan már! Én és Jamie?
Ti csak mulassatok jól! Engem várnak valahol.
Tudom, hogy egy dialektikus materialistának
nem illik oltárt állítania az elhunytakért.
De szeretnék mindenről nyíltan beszélni,
hogy megértsék, mennyire megtörtem addigra.
Miért nem jár már ide az a tüskés ribanc?
Sokat dolgozik.
Mi értelme egy barátnőnek,
ha nem törődik veled, amikor betörik a fejed?
A tábornoknak kellene segítenem. Nincs időm pátyolgatni téged.
Senkinek sem kell pátyolgatnia.
Bon...
A "titkos hadművelet" annyira titkos, hogy sosem fog célt érni.
Röhej az egész!
Csajoznod kellene.
Mr. Hollywood!
- Miért nem hívtál? - Ez az illat!
- A bőröd... - A kaktusz?
Mi volt ez a baromság?
A kaktuszt nem kell locsolni.
Bakker...
Micsoda meglepetés!
- Hívhattál volna. - Nyugi, Sonny!
A barátunk visszatért, érettebben és bizonyára bölcsebben.
Fél éve nem hallottam felőled.
Ennyi idő alatt felhúznak egy felhőkarcolót.
Nincs hat hónapja.
Öt hónap volt és egy hét.
És ha bejöttél volna a kórházba,
négy hónap és két hét lett volna.
Milyen felhőkarcolót építenek fel négy és fél hónap alatt?
Nem lenne elég egy ilyen... kéjtanyához sem.
"Kéjtanya?"
Hát akkor?
- A családom. - Judith, Sofia anyja.
A testvérei, George és Abe, amikor idejöttek.
Szegény Abe.
Azt mondtad, meghalt a háborúban?
Nem. Nem, őt is táborba zárták velünk együtt.
Eltelt 30 év, és a háború még most is emészti a testvéremet.
- Pedig nem is harcolt. - Belül nagyon is harcolt.
Istenem, mennyi harag és gyűlölet, csak mert japánok vagyunk!
- És a vicc az... - Nem tudjuk biztosra.
Nem, de találtál hézagokat a családfámban.
- Szándékos hézagokat. - Ja, igaz.
Mintha az anyja titkolt volna valamiféle igazságtalanságot.
Ez a megérzésem.
Japánba akarunk utazni, hogy a mélyére ássunk.
Szóval ez van, ha egy oknyomozó újságíróval jársz.
Gondolod?
Ja, Sonny már az egyetemen is a dolgok mélyére ásott.
Remek beszédeket tartott, Sofia.
Hallanod kellett volna a háború ellen ágálni.
Bár hallottam volna!
Komolyan.
De ha hallottad volna, feltetted volna a kérdést,
hogy miért nem ment haza segíteni a forradalmat.
Miért vagy még itt, Sonny?
Miért nem mész haza újjáépíteni a hazát?
Azért, mert annyira szerelmes vagy Ms. Moriba?
Vagy mert félsz? Félsz feladni az amerikai kényelmet?
Ez az otthona.
Nem ez a...
"kéjszoba".
Még nem. De az otthona itt van Los Angelesben.
Itt vannak a honfitársai.
- Az olyan menekültek, mint te. - Mint én?
A honfitársai? Tudod, kik tettek földönfutóvá?
Az olyan komcsik, mint ő. És ő végez nekem hasznos munkát?
Oké. És miféle munka ez, Sonny?
Igaza van, Sofia.
Ahogy te is, én is tanulni jöttem ide.
A szüleimnek azt ígértem, hazamegyek
és ott hasznosítom az amerikai diplomámat.
A tudásom segítségével felszabadítom a népünket az amerikai uralom alól.
Gyáva vagyok, és képmutató.
Jobb ember vagy nálam.
A politikában nem értünk egyet, megvetem a nézeteidet, de...
Te hazamentél és harcoltál az ügyedért.
A népedért. Ezért tisztellek.
Visszavonom, amit a múltkor mondtam. Vietnamibb vagy nálam.
És én?
Egy fehér férfi titkárnője vagyok, akinek a "Pillangó kisasszony" bók.
Elküldtem valaha is a pokolba?
Mosolygok, hallgatok és gépelek. Sokkal rosszabb vagyok nálad, Sonny.
Felnézek rád.
A távollétemben kicsorbult a cinikus éned, Sofia.
Mindig is volt egy érzékeny énem.
Csak nem vártad ki.
Kimerültem, tábornok elvtárs.
Nem hiszem, hogy tudom folytatni.
Csak annyi a dolgod, hogy körmölj és fecsegj egy kicsit.
Mi ebben az olyan kimerítő?
Napi 60 oldalt írok. Hét órán keresztül beszélek.
Belegondoltál abba, mi ez a vietnami nép szenvedéseihez képest?
Egy olyan emberéhez, aki fel-le mászkál egy toronyház
rozoga lépcsőin napi 18 órában,
egyszerre 60 téglát cipelve a hátán?
Ezt csináltam a felszabadulás előtt.
Man!
Hívja ide Mant! Hányszor kérjem még, elvtárs?
Mostanra biztos sokra vitte a hanoi hírszerzésénél.
Ő majd kezeskedik értem. Valahol kell legyen rólam egy akta.
Man majd mindent elmond.
Hogy elszántan harcoltam az ügyért.
Hogy feladtam...
az igazi valómat a forradalomért.
Az úgynevezett "kezesedet"
megpróbáltuk felkutatni, amikor téged behoztak.
Létezik egyáltalán?
Ül!
Élvezi az újdonsült szabadságát.
- Meg akartál ölni? - És maga engem?
Ha el is mondanám az igazat, nem hinnéd el.
Ne cseszd el a filmem!
Szóval ezért jöttél, beteges bosszút állni.
Vagy ezerféle halált elképzeltem magának.
- Például? - Taposóakna.
Rálép egyre, lerepül a feje, belerúgok, mint egy focilabdába,
és rágurul egy másik aknára.
Ilyesmiket.
Nos, remélem, jobban vagy. Hallom, szép summával kárpótoltak.
Nem teljesen. Még tartoznak nekem valamivel.
Jézusom! Ezért jöttél. Bocsánatkérést akarsz. Jól van.
- Őszintén és mélyen sajnálom... - Nem, nem...
Mást akarok. Egy bocsánatkérés magától szart sem ér.
Hagyjon benne a filmben minden vietnami szöveget!
Haver, még a stúdió sem szólhat bele abba, hogy mi marad benne.
Azt akarja, hogy vér tapadjon a kezéhez?
Ne már! Ez viccnek is rossz.
Tudnom kell, hogy a sok hónapnyi munka
- nem volt hiábavaló. - Gyere el onnan!
El se hinnéd, Dorothy milyen gyors tud lenni, ha akar.
Nézd, értem, amit mondasz,
de ezzel aláásod a vágási folyamat szent misztériumát.
Tetszik egy jelenet, beleveszed.
Majd másnap mégsem működik, és kivágod.
Még én sem tudom, milyen lesz a végleges film.
Akár az a többmilliós robbantás is a kukában végezheti.
Mondok valamit. Igyekezni fogok.
Őszintén, igyekszem megtartani a vietnami szöveget.
Miattad. De nem tudom megjósolni az elmém útjait,
hát még a filmét.
Tudod, a vágás
nem a sztorit vagy az üzenetet hivatott célba juttatni.
A vágás ritmus, impulzus, szex.
Sőt, jazz.
Egy ősi ösztön, akár az aligátoré.
Már csak attól, hogy beszélünk róla, improvizálni akarok.
Én vagyok Dizzy. Én vagyok Miles.
Rég nem hallottam felőled.
Aggódtam.
Nemsokára írok. Ígérem.
A kórházban nem volt nálam dr. Hedd könyve...
Megtalálod a módját.
Te két egész.
Mint mindig.
Barátom, haza kéne mennem.
Mi a küldetésem?
Mit keresek ebben a szánalmas, defetista vágyálomban?
Tudod, mi a szánalmas?
Úgy inni az olcsó habzóbort, mintha pezsgő lenne.
Barátom...
Fontos szerepet töltesz be.
Az itteni ténykedésem nem oszt, nem szoroz.
Gondolod, hogy Nicos nem állja a szavát?
Nem erről van szó.
Egy film vágása olyan, mint a jazz.
Nem úgy megy, hogy kitalál valamit, és az úgy is lesz.
A tábornok pedig ártalmatlan. Álomvilágban él.
Úgy, mint te most?
Az öreg katonák nem adják fel.
Túl sokáig tartott a háború ahhoz, hogy csak úgy visszavonuljanak.
És a legártalmatlanabb dolog...
hirtelen veszélyessé válhat.
Jézusom! Beléd mi ütött?
Ezzel a dallal vészeltem át a kamaszkort.
Nem az Isley Brothersszel?
Az a te kedvenced volt, nem az enyém.
Te szeretted az Isley Brotherst, Steve McQueent és Diane Arbust.
Napestig sorolhatnám a kedvenceidet.
Mit tudsz az enyémekről?
Nos, most itt az alkalom, hogy mindent elmondj magadról.
Felhívás keringőre?
Én sem tudom még, hogy pontosan ki vagyok, de senki nem állíthat meg.
- Üzenem a szüleimnek. - Miért nem mondod el nekik magad?
Nem azt csinálom?
A poloskájuk vagy. Nem igaz?
Nem vagyok kém. Kikérem magamnak.
Anyu, apu, halljátok?
Miss Qué-Linh.
Nem láttad Lanát?
Lanát?
- Azt se tudom, ki az. - Igazán?
Pedig olyanok vagytok, mint két tojás.
Persze sokkal éretlenebb nálad. Egy...
Egy lány, aki nekem sírt, mert félt Amerikától,
és nem akarta elhagyni Saigont.
Te beszélsz a sírásról?
"Úgy félek a tábornoktól!"
Így sírtál a barátnőd vállán.
Igen?
Egyébként már nem a barátnőm.
Szakítottunk.
Pontosabban szólva lecserélt.
Vagyis kell egy új váll, amin kisírhatod magad?
Sírhat az enyémen.
Bon...
A tábornok rájött, hogy Lana itt dolgozik.
Felhívott, téged keresett.
De nem voltál otthon, ezért engem küldött.
Lana, üzeni, hogy menj haza.
Nem vagy kém, mi?
"Ma chere tante", ne haragudj, amiért nem jelentkeztem.
Örömmel jelenthetem, hogy a balesetem óta először
végre önmagam vagyok.
A tábornok elültette egy hadjárat magvait.
Imádkozom, hogy e becses magból kihajtson a győzelem virága...
Szóval ezt írtam, mint antikommunista
a párizsi nagynénimnek.
De mint kommunista, kódolt üzenetet írtam Mannak.
A következőt írtam:
"Ezek a szerencsétlen menekültek nem értik, hogy a tábornok haditerve
nem más, mint egy lázálom."
A fotókat nehéz volt elrejteni.
Ezért a tábornok terveiről a mikrofilmet küldtem Hanoiba.
A fotókat pedig más kapta meg.
Ezért zártam így a rejtjeles üzenetemet:
"Ne aggódj! Intézkedem."
Remélem, jól van a párizsi nénikéd.
- Igen. - Indultál valahova?
A tábornokhoz. Fuvarra van szüksége.
Egek, te tényleg nem vagy egy állatbarát.
A képviselő hívott, aki elbeszélgetett a rendező barátunkkal,
és említette, hogy nála jártál
a határozott utasításom ellenére.
- Ja... - Bármit is mondtál neki, bevált.
Megjött az esze, és egy hónap múlva kész lesz az anyag.
- Nem értem. - Mit?
Miért érdekli magát és a képviselőt
egy ócska vietnami háborús film?
Mert a filmek fontosak.
Különösen a neves rendezők filmjei.
Elengedhetetlen, hogy szemmel tartsuk a művészlelkeket.
Érezniük kell, hogy felforgatók,
de pórázon kell tartani őket.
Amíg a humanizmus ködös határain belül tudjuk őket tartani
cselekvő politikai ideológia nélkül, addig teljesen ártalmatlanok.
Vegyük "A falut"!
A mieink időnként hibáznak, de végül
elég egyetlen, talpig erkölcsös, hős amerikai katona,
hogy mindent elsimítson.
Ebben rejlik az országunk ereje.
Ezt az országot a lelkiismerete élteti.
A barátnőd, Mori...
Nem a barátnőm.
Jó, mindegy. Éljen a szabad szerelem!
A nő, akit időnként, hébe-hóba
vagy nem is olyan ritkán izélgetsz.
Jobbat érdemelsz.
Higgy nekem!
Tudsz arról, hogy azzal a libsi Sonnyval hál?
- Tudom. - Jó.
Emlékeztetnem kell arra, hogy tartsd a szád,
amikor vele vagy?
Intim kapcsolatban vannak, a legveszélyesebb fajtából:
még beszélgetnek is.
Sosem tudhatod, mi szivárog ki.
Hogy a fenében tudhat erről Sonny?
"A Testvériség legkiábrándítóbb aspektusa
az a hamis remény, mellyel honfitársainkat kábítják,
miszerint egy nap erővel visszaszerezhetjük a hazánkat.
Vajon hányan szenvednek köztünk a tábornok önző hatalomvágya miatt?
És a tábornok vajon miért nem hajlandó
nyilvánosan elszámolni az adományokkal?"
Valaki információkat csepegtet ennek a szemétládának.
El kell halasztanunk az akciót, uram?
Nem, így hogy ez az áruló gazember megírta ezt a szégyenletes cikket,
mindent fel kell gyorsítanunk.
Van elég önkéntesünk?
Hogy halad a kiképzésük?
Uram, a kevésből, amit láttam, úgy vélem, nem állunk készen.
Uram, azt hiszem, valaki követ minket.
Honnan tudjuk, hogy tényleg újságíró?
A saigoni újságírók fele szimpatizáns volt.
Honnan tudjuk, hogy nem a komcsik küldték ide szabotőrnek?
Az egyetemen egyesek radikális baloldalinak vélték.
Mindig is ez volt magával a baj. Túlságosan megértő.
Túl kedves, hogy felismerjen az orra előtt lévő komcsi alvó ügynököt.
Álljon meg itt!
Valamit tenni kell, százados.
- Nem gondolja? - De.
Valamit tenni kell.
Figyelj, ismered "A három testőrt"?
Nem. Mi az?
Egy regény a barátságról.
A barátokról, akikkel háromszor annyit érsz.
Rúg!
Fordító: Csémy András