Čia paskutinė akimirka, kurią prisimenu aiškiai.
Aš veršiuos pirmyn. Bet įspėju, bus nuosmukių.
Kadras. Tiesiog nuostabu, po velnių.
Mes nufilmavom. Puiku.
Ei!
Visi už vieną ir vienas už visus.
KUĖ LIN
Du už vieną ir vienas už du.
Du?
Kur Manas?
Manas?
Manas liko gimtinėj. Pamiršai?
Gimtinėj...
Taip. Tiksliau, kalėjime.
Komunistai tikrai jį uždarė.
Bet jis visad buvo klastingas niekšelis.
Greičiausiai rado būdą išsisukt.
Mes buvom kapinėse...
Taip, tu prisimeni.
Jie susprogdino kapines.
Kraujas... Aš mačiau...
Prasiskėlei galvą.
Mus parskraidino į Los Andželą. Tas mulkis kaip reikiant tave aplamdė.
- Koks mulkis? - O kaip tu manai?
- A, tas mulkis. - Tas mulkis!
Bjaurus sadistas.
Režisieriaus padėjėjas rėkė: "Atšaukit!"
Bet tas mėšlius aiškina negirdėjęs.
Bjaurus melagis.
Užteks! Patylėkit.
Dieve! Šefe, džiaugiamės, kad tau jau geriau.
- Juk jam jau geriau? - Taip.
Duok jam buivolą.
Atnešėm tau šią dovaną.
- Gražus, tiesa? Patys pagaminom. - Labai gražus.
Patinka?
Čia padėka už tai, kad mumis rūpinais.
Jis iš tavo mamos antkapio.
Nežinom, ar suradom tikrai tą antkapį.
Kai ten nuėjom, kapinės buvo pilnos griuvėsių.
Užteks.
Sukorėt tokį kelią, kad man jį įteiktumėt...
Nieko čia tokio.
Filmavimai baigės. Kur dar galėjom vykt, jei ne namo?
Užsukom pakeliui į Disneilendą.
Tik neverk.
Mišrūnas su 13 šiknaskylių!
Kas tau?
Jis tikrai iš Vietkongo. Gal tas pats, kuris nudėjo mano tėtį.
Ei...
Jis mūsiškis. Mūsų tautietis.
Jį persekiojo, kaip ir tave.
Manęs nepersekiojo.
"Mišrūne!"
Aš ne mišrūnas, o dvigubai pranašesnis.
Ar todėl tau davė du užpakalio žandukus?
Nori muštis?
Ne, mes norim kovot kartu su tavim.
Jei laikysimės išvien, mūsų neištiks jo likimas.
Bonai! Ką manai?
Balsuoju už tai, kad suteiktume jam pilną narystę.
Be išlygų.
Juk tu žinai "Tris muškietininkus"?
Visi už vieną ir vienas už visus.
Tu verki?
Nieko tokio.
Pone, čia rūkyti negalima.
Taip.
KONGRESMENAS NEDAS GODVINAS
Linkiu pasveikti
Džiaugiuos, kad tu vis dar gyvas. Sofija
Kaip tą suprast?
Kartu su tuo bjauriu mulkiu.
Aš jai nieko nepranešiau.
Juk tavo galva sužalota. Ji supras.
Kaip jauties?
Taip...
Kaip gaila.
Atleiskit, o kas jūs toks?
Kaip Vaileta ką tik paaiškino, aš atstovauju studijai.
Pirmiausia noriu pasakyt, kad studija apmokės gydymą.
Nikosas atsiuntė mane. Jis atvykt negalėjo.
Bet jis siunčia linkėjimus pasveikt.
Ataskaitoj parašyta, kad nustatytas apsinuodijimas dūmais,
apibrozdinimai, antro laipsnio nudegimai.
Bet kompiuterinės tomografijos tyrimas nieko neaptiko, todėl mokėt neprivalom.
Bet studija siūlo tam tikrą sumą,
kaip kompensaciją už neapčiuopiamus, nemedicininius sužalojimus.
Kaip kad tavo dar nenustatytas psichologinis sutrikimas.
- Čia turėtų būt atsiprašymas? - Ne.
- Ne, čia 3000 dol. - Labai dosni suma.
Labai norėtume pasiūlyt daugiau, bet, jei atvirai,
tai sunku pagrįst kompensaciją,
kai nėra apčiuopiamų nuostolių.
- Apčiuopiamų? - Pvz., akies obuolys ar kojos pirštas.
- Bet aš netekau kai ko apčiuopiamo. - Ko?
Nežinau... Išklydau iš savo kelio...
Nebežinau, kas aš esu.
- Nemanau, kad galiu taip gyvent. - Kalbi kaip mano buvus žmona.
Aš netekau savęs. Tai apčiuopiama. Čia ne aš.
Deja, pagal įstatymus, savęs suvokimas yra nematerialus.
Pagal įstatymus? Kas jūs tiksliai?
- Na... - Jis - studijos advokatas.
- Jie sakė, kad jis gali sutrikt. - Jis neprisistatė kaip advokatas.
Noriu ne čekio, o atsiprašymo.
- Iš Nikoso. - Aš tikrai galiu pabandyt.
Ir 30 000.
- 5000. - Jei galvočiau tik apie save,
tai 5000 pakaktų. Bet kaip azijietis...
- šeimyniniai įsipareigojimai. - Būtent.
Jums šeima svarbiausia. Tą suprantu. Aš italas. 7000.
Kai pasklis kalbos, kad gavau kompensaciją,
visi panorės savo dalies. 50 tetai, 100 dėdei.
Dėl jų negaliu sutikt su mažiau nei 20 000.
Už prarastą pirštą mokam 15 000.
Už 20 000 turėtum netekt visos rankos.
Ar pėdos. Arba gyvybiškai svarbaus organo.
Arba vieno ar dviejų iš penkių juslių. Ne, ne. 10 000.
Čia geriausia, ką galiu pasiūlyt.
Atleiskit, ką sakėt? Regis, netekau klausos.
15 000. Galutinis pasiūlymas.
Grynais.
Ir Nikoso atsiprašymas.
15 000 dol. ir pirmas pasauly Nikoso Damjanoso atsiprašymas.
Kaip už išklydimą iš savo kelio, - visai neblogai.
Nagi, berniukai.
Eime.
Ei, laikykis su mumis. Dvigubai pranašesnis...
Nebenuklysk kur nors vienas. Tu pasiklysi.
Sveikas.
Vaiki, atrodai mėšlinai.
Lyg amarų nusiaubtas gėlės žiedas.
- Kiek laiko jūs čia? - Pakankamai ilgai.
Tiesiog stebėjot mane?
Po velnių, o ką dar turėjau daryt?
Tą patį, ką darėt 11 m.?
Ištraukėt mane iš to kaimo, išsiuntėt mokytis ir stebėjot.
- Formavot mane, spaudėt... - Kartais tave reikia paspaust.
- Atleisk. - Aš tiesiog priblokštas.
- Tiesiogine prasme. - Tik nereikia...
Daktaras sako, kad nudegimai jau beveik sugijo.
Tai norit, kad apsivilkčiau uniformą ir grįžčiau į žaidimą?
Galiu pasakyt tik tiek, kad Generolas nesnaudžia.
Jis nė neaplankė manęs. Kaip jis laikos?
Generolas? Iš esmės, gerai.
Tik jo elgesys tapo nenuspėjamas.
Norit, kad juo pasidomėčiau.
Noriu tave iš čia išregistruot.
Ligonio įvaizdis tau netinka.
- Palaukit... - Girdėjau, kad ilgies gimtinės.
Taip?
Prašom.
Dar gausi nemokamą butelį šampano.
Girdėjau gandus, kad programoj yra staigmenų.
Tad sveikinu su ankstyvu išrašymu.
Aš svajoju grįžt namo... Į žemę, kurioj gimiau...
Įsivaizduoju save vaikštinėjantį mūsų gražios šalies gatvėmis...
Šūvių garsus užgožia
džiaugsmo kupini šūksniai. Žinau, kad ir jūs apie tai svajojat.
Todėl šįvakar čia ir susirinkom.
Nors į prarastus namus tikrovėj grįžt negalim,
mes galim sugrįžti...
fantazijose!
Saigonas... Tamsos kupinas miestas ir vėl gali tapt
žvaigždžių miestu.
Ponios ir ponai, pristatau mūsų angelą vedlį...
Kuė Lin!
Pezalai apie prarastus namus.
Užuot verkšlenę, jie galėtų padėt juos susigrąžint.
Patylėk. Aš noriu pasiklausyt.
Palaukit. Buvau išsiblaškęs. Praleidau visą skyrių.
Nors mano protas nukentėjo, užtikrinu,
kai mane paleido iš ligoninės,
mano sąžinę graužė svarbesni reikalai.
Nesijaučiau kaltas dėl to, kad atlikau pareigą dėl bendro tikslo.
Bet maniau, kad galiu sušvelnint pasekmes paskirstydamas pelną.
Tikrai to nori?
Čia per daug.
Jūsų vyras priėmė mane po sparneliu.
Ir pasakė, kad gimt mišrūnu yra palaima, o ne kliūtis.
Aš jam skolingas.
Jis dažnai sakydavo:
"Kapitonas - labai gabus žmogus. Jis puikiai moka perprast priešą."
Priimsiu tavo dosnumą.
Bet negaliu dėl vyro mirties gautų pinigų panaudot savo naudai.
Naudokit juos kaip tik norit.
Girdėjau, kad Generolas kažką planuoja.
Kažką rimto. Kad susigrąžintume namus.
Norėčiau paaukot šiuos pinigus jo planui.
Kad susigrąžintume namus?
Sklinda gandai. Apie Madam restoraną.
Madam turi restoraną?
Mano vyro siela džiaugsis, jei pinigai bus panaudoti tokiam kilniam tikslui.
Žinai...
Aš netikiu policijos ataskaita apie mano vyro mirties aplinkybes.
Slaptojoj policijoj jis buvo vienas geriausių.
Taip puikiai apmokyto pareigūno negalėjo nužudyt atsitiktiniam rasistiniam išpuoly.
Kapitone...
Aš tikra, kad jį nužudė dėl to, jog jis įsitraukė į Generolo planą.
Čia bjaurybių iš Hanojaus darbas. Turbūt ir tu tą įtari...
Nes puikiai pažįsti mūsų priešus.
Ir todėl...
Noriu paaukot šiuos pinigus Generolo operacijai.
Kad priešas suprastų, jog mūsų projektas nežlugs.
Net ir mirus vienam geriausių pareigūnų.
Imk. Perduok juos jam!
Matai, su kuo turiu taikstytis?
Koks siaubas... Ta kvaiša nemoka taupyt.
Gal "Pailles d'or" sausainių?
Ačiū, ponia.
Kaip ir sakiau, tie prancūziški sausainiai
man primena blogus dalykus.
Na? Ar skanu?
Sakai, kad tavo mama naudodavo platesnius makaronus.
- Tau patinka platūs ar siauri? - Madam...
Nėra vieno teisingo standarto.
Svarbiausia, kad būtų skanu.
Iškepiau ir suktinukų. Paragauk.
- Turim aptart reikalus. - Leisk jam pavalgyt.
Ar nematai, kad jis dar valgo?
Ir noriu išgirst jo nuomonę apie mano suktinukus.
Kodėl? Visi žinom, kad jie skanūs.
Mūsų tautiečiai pasiilgo namų skonio.
- Kiek pinigų uždirbat? - Pakankamai. Pinigų užteks.
Užteks kam?
Kas apie tai žino?
Įtariu, kad visi ten esantys.
Mūsiškiai meilužes moka saugot geriau nei paslaptis.
Manot, kad tai protinga?
Leist, kad tai būtų vieša paslaptis?
Žmonės čia ateina, nes valgydami sriubą, jaučia džiugesį,
nes taip prisideda prie revoliucijos.
Aš suteikiu jiem vilties.
Ar visi žino,
kad ta revoliucija dėl gimtinės atsiėmimo -
tai karinė operacija?
Ne, kol kas jie mano, kad čia - supratimo ir agitavimo kampanija.
Ar Klodas apie tai žino?
Klodas?
Jis užsuko į ligoninę. Liepė jumis pasidomėt.
- Šnipinėt mane? - Jis taip nepasakė.
Pasakyk jam, kad nemokamai nešnipinėsi.
Jei jis sumokės, atnešk pinigus man. Panaudosim juos mano operacijai.
Turbūt nusivylei, kad neaplankiau tavęs.
Ypač kai Klodas aplankė.
Atvirai pasakius, neatėjau, nes...
Pone, aš liepiau Lanai važiuot namo. Prisiekiu.
Aš tikrai ne...
Atsiprašau, pone.
Iš studijos gautą kompensaciją pasiūliau Majoro žmonai.
Bet ji...
Ji norėjo paakot tuos pinigus jūsų didžiam tikslui.
Ką?
Kodėl pasiūlei jam pinigus, dėl kurių vos nemirei?
Kodėl pasiūlei jai pinigus, dėl kurių pats vos nemirei?
O ką turėjau daryt?
Iš kur galėjau žinot, ar ta pasipūtėlė
nepaklaus Generolo apie paaukotus pinigus?
Sakai, kad tau jos gaila?
Apgailestauju, kad man jos gaila.
Pasistenkit įsivaizduot, kaip jaučiaus.
Pinigai už mano gyvybę teko tai niekam tikusiai misijai!
Pasielgei kaip bailys. Žinojau, kad turi tą silpnybę.
Būtent! Kam apskritai reikėjo siūlyt jai tuos pinigus?
Galėjom juos panaudot mūsų gimtinės atstatymui!
Bet nieko tokio. Aš tinkamai juos panaudosiu.
Pinigai už tavo gyvybę atsidūrė tinkamoj vietoj.
Jūsų laikrodis netinkamai nustatytas.
Na, keliauk.
Aš užsukau į ligoninę.
Bet sužinojau, kad tave jau paleido.
Laimei, dabar visus Vietnamo pabėgėlius galima rast čia.
Užsukai į ligoninę? Kodėl?
Kad draugiškai aplankytum?
Kodėl neturėčiau tavęs aplankyt?
Ligoninėj gulėjau 3 sav. O tu manęs nelankei.
Žmonės mūsų bendruomenėj...
- Jie ėmė kalbėt. - Vietnamiečiai? Liežuvauja?
Pasklido kalbos, kad Generolas ruošia kažkokią absurdišką
"slaptą operaciją".
Kad atsiimtų Vietnamą.
Man tai naujiena.
Neapsimesk, kad niek nežinai.
Tu - Generolo patikėtinis.
Tris savaites gulėjau ligoninėj.
Be to, net jei ką nors žinočiau, kodėl turėčiau tą pasakot komunistui?
- Kas sakė, kad aš komunistas? - Tu ne komunistas?
Klausiu, nes rašau straipsnį. Ar Generolas ką nors rezga?
Jei ir regztų, tau pasakytų paskutiniam.
Jis suteikia tiem žmonėm netikros vilties.
Laikrodžiai rodo Saigono laiką. Kokia apgailėtina nesąmonė.
Karas baigėsi.
Viskas. Nebėra ką atsiimt.
Net ir amerikiečiai nesugebėjo įveikt komunistų.
Karai niekada nesibaigia. Jie tik trumpam sustoja.
Aš tau ne priešas.
Norėčiau, kad tą suprastum.
Soni...
Priešu tavęs ir nelaikau. Kodėl tu?...
Pristatau mūsų angelą vedlį...
Kuė Lin!
Kas čia dabar?
Ką ji...
Po šimts... Jos dainavimas smarkiai patobulėjo.
Ponios ir ponai,
su malonumu pranešu, kad šiandien mus aplankė ypatingas svečias.
Čia pirmas kartas, tiesa?
Man jis labai brangus. Įtariu, kad ir jum visiem.
Geras, dosnus žmogus, patyręs diskriminaciją, kaip ir mes visi,
bet atlaikęs ją oriai ir garbingai. Ponios ir ponai...
Džeimis Džonsonas!
Taip, ateik.
Ponios ir ponai, labas vakaras. Ačiū.
Atleiskit.
Kuė Lin mane moko, bet...
- Vietnamietiškai kalbu prastai... - Kas ta Kuė Lin?
Gal dėl to, kad mane blaško mokytojos grožis.
Gal kada nors galėsiu uždainuot vietnamietiškai.
O iki tol, tikiuosi, kad pakaks šito.
Kaip puikiai dera jų balsai!
Lana...
Klausyk, dėl to filmo.
Man nederėjo...
Būt kaltu dėl gėdingiausios dienos mano gyvenime?
Taip, dėl to...
Dėl tavo pelnyto atpildo mūsų nuomonės sutampa.
Na, ir aš atsiprašau.
Kad neaplankiau tavęs ligoninėj.
Dabar mes atsiskaitę.
Taip.
Po darbo kine tapai suaugusia.
O aš - vaiku.
Monik įrengtas kaimelis
sugrąžino mane į vaikystės kaimelį.
Pas mano motiną.
Apgailestauju.
Man reikėjo sceninio slapyvardžio, kad tėvai manęs nesusektų.
Su tavo mama tai nesusiję.
Tiesiog pasirinkau pirmosios mano veikėjos vardą.
Džeimis laukia prie durų.
Gal nori su mumis pavakarieniaut?
Rimtai?
Nori, kad būčiau kaip šuniui penkta koja?
Kaip šuniui penkta koja?
Baik. Aš ir Džeimis?
Judu pasilinksminkit. Manęs kai kas laukia.
Suprantu, kad dialektiniam materialistui
nederėtų įrengt altoriaus iškeliavusiems.
Bet pasakoju viską atvirai,
kad suprastumėt, koks pažeidžiamas tuo metu jaučiausi.
Kodėl nebeateina ta pasipūtus šliundra?
Ji daug dirba.
Kokia prasmė turėt merginą,
jei ji tavim nesirūpina sunkiu metu?
Aš turėčiau padėt Generolui. Neturiu laiko tavim rūpintis.
Manim rūpintis nereikia.
Bonai...
Ta "slaptoji misija" tokia slapta, kad ji nė neįvyks!
Kas per nesąmonė!
Tau reikia sekso.
Pone Holivude!
- Kodėl nepaskambinai? - Tas kvapas...
- Tavo oda... - Kaktusas?
Kaip suprast tą nesąmonę?
Jo nė nebūtina laistyt.
Dieve...
Kaip netikėta.
- Galėjai paskambint. - Soni, nurimk.
Mūsų draugas sugrįžo. Vyresnis ir turbūt protingesnis.
Pusę metų nebendravom. Net dangoraižį galima per tiek pastatyt.
Prabėgo ne 6 mėn.
O 5 mėn. ir 1 savaitė.
Jei būtum aplankiusi mane ligoninėj,
tuomet būtų 4 mėn. ir 2 sav.
Kokį dangoraižį gali pastatyt per 4 mėn. ir 2 sav.?
Nė neįrengtum vaikų žaidimų kambario.
Vaikų žaidimų kambario?
Gal išgerkim?
- Mano šeima. - Čia Sofijos mama Džiudit.
Čia jos broliai Džordžas ir Eibas, kai tik atvyko.
Vargšelis Eibas.
Sakei, kad jis žuvo kare?
Ne. Jis buvo įkalintas kartu su mumis, stovykloj.
Prabėgo 30 m., bet mano brolis vis dar negali pamiršt karo.
- Nors jis jame nekovojo. - Jis kovojo.
Dieve, tiek pykčio ir apmaudo tik dėl to, kad yra japonas.
- Kaip ironiška... - Mes to nežinom.
Ne, ne. Tu juk radai tas spragas mano giminės medy.
- Tyčia paliktas spragas. - Taip, tikrai.
Lyg jos mama kažką slėptų. Kažkokią neteisybę.
Aš taip įtariu.
Norim vykt į Japoniją ir viską išsiaiškint.
Taip jau nutinka, kai susitikinėji su tyrimus atliekančiu žurnalistu.
Turbūt. Tikrai? Taip?
Taip. Koledže Soniui puikiai sekėsi viską išsiaiškint.
Sofija, jis sakydavo puikias kalbas.
Gaila, kad negirdėjai, kaip jis keikė karą.
Norėčiau tą išgirst.
Tikrai.
Bet jį išgirdusi, tu būtum savęs paklaususi,
kodėl jis negrįžo ir pats nekovojo už revoliuciją.
Soni, kodėl tu vis dar čia?
Kodėl negrįžti ir nepadedi atstatyt gimtinės?
Gal todėl, kad labai myli panelę Mori?
O gal bijai? Bijai netekti Amerikos patogumų?
Jo namai čia.
Ne, tik ne tai...
Vaikų žaidimų kambarys.
Dar ne. Bet jo namai - čia, Los Andžele.
Ir jo žmonės čia.
- Tokie pabėgėliai kaip tu. - Kaip aš?
Aš esu jo tautietis. Žinai, kas mane privertė bėgti?
Tokie komunistai kaip jis. Bet jis turi svarbų darbą?
Gerai. Soni, koks tas darbas?
Sofija, jis teisus.
Atvykau čia studijuot, kaip ir tu.
Pažadėjau tėvams vieną dieną grįžt.
Ir padėt mūsų šaliai, pasitelkdamas įgytą išsilavinimą.
Turėjau panaudot žinias, kad išlaisvinčiau mūsiškius nuo amerikiečių.
Aš esu bailys. Ir veidmainis.
O tu geresnis už mane.
Tavo politiniam požiūriui nepritariu, juo bjauriuosi, bet...
tu grįžai į gimtinę ir kovojai dėl savo tikslo.
Dėl savo tautos. Už tai tave gerbiu.
Atsiimu savo žodžius. Tu labiau atsidavęs vietnamietis už mane.
O kas esu aš?
Sekretorė baltaodžio, manančio, kad "Mis Baterflai" yra komplimentas.
Ar kada liepiau jam atstot ir eit velniop?
Aš šypsausi, nieko nesakau ir spausdinu. Soni, aš už tave daug blogesnė.
Gerbiu tave.
Sofija, panašu, kad kol manęs nebuvo, tavo cinizmas išblanko.
Aš visad turėjau švelniąją pusę.
Tu nepasilikai, kad ją pamatytum.
Drauge Komendante, aš pavargau.
Nežinau, ar galiu tęsti.
Tau tereikia sėdėt čia ir keverzot, šiek tiek papasakot.
O tu sakai, kad pavargai?
Per dieną parašau 60 psl. Kalbu 7 val. per dieną.
Ar bandei tą palygint su vietnamiečių kančiomis?
Ar pagalvojai apie žmones, lipančius išklibusiais
aukštų pastatų laiptais 18 val. per dieną?
Jie ant kuprų tempia maišus su 60 plytų.
Aš taip dirbau prieš išlaisvinimą.
Manai!
Prašau pakviesti Maną! Drauge, juk aš jau sakiau.
Jis dabar turbūt užima aukštas pareigas Hanojaus žvalgybos biure.
Jis patvirtins mano statusą. Kur nors turi būt įrašas apie mane.
Manas viską papasakos.
Kaip ryžtingai aš kovojau dėl mūsų tikslo.
Kad paaukojau...
savo tapatybę dėl revoliucijos.
Tu vis kalbi apie savo tarpininką.
Kai tik tave sulaikė, bandėm jo ieškot.
Ar jis apskritai egzistuoja?
Sėsk.
Jis turbūt mėgaujas laisve.
- Bandei mane nužudyt? - O tu bandei mane nužudyt?
Net jei papasakočiau tiesą, tu nepatikėtum.
Nesugadink filmo.
Tai štai, kodėl tu čia. Liguistas kerštas.
Sugalvojau tūkstantį būdų tave nudėt.
- Tikrai? Kokių? - Minos.
Tu užlipsi ant minos, tavo galva nuriedės, o aš spirsiu ją kaip kamuolį.
Ji nuriedės ant kitos minos.
Ką nors tokio...
Tikiuosi, kad jau geriau jauties. Girdėjau, gavai dosnią išmoką.
Ne visą. Vis dar kai ko trūksta.
Dieve. Štai, kodėl atėjai. Jis nori atsiprašymo. Gerai.
- Aš nuoširdžiai labai atsiprašau... - Ne, ne, ne.
Noriu kai ko kito. Tavo atsiprašymas nieko nevertas.
Palik filme visas vietnamiečių kalbas.
Brolau, net ir studija man neaiškina, kaip sumontuot filmą.
Nori, kad tavo rankos būtų suteptos mano krauju?
Baik. Nė nejuokauk taip.
Tik noriu žinot, kad ne veltui tiek mėnesių
- praleidau ne Los Andžele. - Po velnių, ateik čia.
Tu nežinai, kokia Dorotė mikli.
Suprantu tave.
Bet montavimo procesas paslaptingas ir nenuspėjamas.
Vieną dieną scena tau patinka, tu ją įtrauki.
Kitą dieną ji nebetinka, todėl ją iškerpi.
Nieks nežino, kas bus galutinėj versijoj. Net ir aš pats.
Gali tekt atsisakyt net ir to kelis milijonus atsiėjusio sprogimo.
Galiu pasakyt tik tiek, kad aš pasistengsiu.
Nuoširdžiai. Pasistengsiu palikt vietnamiečius filme.
Dėl tavęs. Bet negaliu nuspėt net ir savo paties minčių,
ką jau kalbėt apie filmą.
Matai, montavimas...
Tai ne istorijos tikslinimas ar temos įtvirtinimas.
Tai ritmas, impulsas, seksas.
Dar geriau - džiazas.
Lyg tas aligatorius. Pirminis instinktas.
Vien kalbėjimas apie tą mėšlą man sukelia norą improvizuot.
Aš kaip Dizis. Kaip Mailsas.
Tu neparašei.
Man neramu.
Aš greit parašysiu. Pažadu.
Ligoninėj neturėjau dr. Hedo knygos.
Tu atrasi kelią...
Esi dvigubai geresnis.
Visad atrandi.
Drauge, aš turėčiau būt namie...
Kokia mano misija čia?
Ką aš veikiu šioj apgailėtinoj pralaimėtojo fantazijoj?
Žinai, kas apgailėtina?
Tiekti pigų putojantį vyną, lyg čia būtų šampanas.
Mano drauge...
Tu atlieki svarbų vaidmenį.
Mano veiksmai čia nieko nepakeitė.
Manai, kad Nikosas nesilaikys duoto žodžio?
Ne, aš ne apie tai.
Filmo montavimas - lyg džiazas.
Šiandien gali ką nors nuspręsti, o vėliau...
tą pamirši.
Generolas nepavojingas. Jis gyvena fantazijoj.
Kaip kad tu dabar?
Seni kariai nepasiduoda.
Karas tęsėsi per ilgai, kad jie galėtų tiesiog sustot.
Ir patys nepavojingiausi dalykai
staiga gali tapti pavojingi.
Dieve. Kas tau?
Ta daina man padėjo ištvert paauglystę.
Ne "Isley Brothers"?
Jie patiko tau, ne man.
Tau patiko "Isley Brothers", Stivas Makvinas, Diana Arbus.
Galėčiau ilgai vardint, kas tau patiko.
O ar žinai, kas patiko man?
Na, dabar tavo proga papasakot man apie save bet ką ir viską.
Skamba lyg iššūkis.
Aš nežinau bet ko ir visko. Bet manęs nieks nesustabdys.
- Perduok tą mamai su tėčiu. - Kodėl pati jiem nepasakai?
O dabar ne tą darau?
Tu jiem viską raportuoji. Tiesa?
Aš ne šnipas. Čia įžeidimas.
Mama, tėti, ar girdit mane?
Panele Kuė Lin...
Gal matei Laną?
Laną?
- Nesu tokios girdėjus. - Tikrai?
Nes judvi labai panašios.
Ji ne tokia brandi kaip tu. Ji...
Ta mergaitė verkė, nes bijojo Amerikos.
Sakė, kad nenori išvykt iš Saigono.
Tu nori pakalbėt apie verkimą?
"Aš labai bijau Generolo. Vaje..."
Taip verkšlenai savo merginai.
Tikrai?
Ji nebe mano mergina.
Mudu išsiskyrėm.
Tiksliau, ji rado kuo mane pakeist.
Tai tau reikia kito peties, ant kurio galėtum išsiverkt?
Jis gali išsiverkt ant maniškio.
Bonai, aš...
Generolas sužinojo, kad Lana čia dirba.
Jis paskambino ieškodamas tavęs,
bet kadangi nebuvai namie, tai atsiuntė mane.
Lana, jis nori, kad grįžtum namo.
Sakai, kad tu ne šnipas...
Mieloji teta, atsiprašau, kad anksčiau neparašiau.
Su džiaugsmu pranešu, kad pirmą kartą po nelaimės
pagaliau jaučiuosi savimi.
Generolas sėja karinės kampanijos sėklas.
Meldžiuos, kad ši brangi sėkla išaugs į tikrą pergalę,
nes vietnamiečiai...
Tą rašiau kaip antikomunistas
atvirlaišky savo tetai paryžietei.
Bet kaip komunistas, užšifravau žinutę Manui.
Štai, ką parašiau:
"Tie apgailėtini pabėgėliai nesuvokia, kad Generolo kampanija
iš tiesų yra beprasmiškas reikalas."
Buvo sunku paslėpt nuotraukas.
Todėl nusiunčiau į Hanojų juostelę su Generolo planais.
Nuotraukos nukeliavo kitur.
Todėl užkoduotą žinutę užbaigiau taip:
"Nesijaudink. Aš tuo pasirūpinsiu."
Tikiuosi, tavo teta paryžietė laikosi gerai.
- Taip. - Kažkur išsiruošei?
Pas Generolą. Jį reikia pavežt.
O tu tikrai nemėgsti gyvūnų, tiesa?
Skambino kongresmenas. Jis kalbėjo su mūsų draugu režisierium.
Jis paminėjo, kad buvai užsukęs,
nors aš aiškiai nurodžiau to nedaryt.
- Taip... - Kad ir ką pasakei tam mulkiui,
tai suveikė.
Jis atgavo įkvėpimą. Kitą mėnesį pamatysim jo filmą.
- Nesuprantu. - Ko?
Kodėl jum su kongresmenu taip rūpi
kvailas filmas apie Vietnamą?
Nes filmai yra svarbūs.
Ypač jei juos kuria svarbus režisierius.
Mes privalom stebėt tokius kūrėjus.
Jiem reikia užtikrinimo, kad jie gali daryt ką panorėję,
bet mes negalim leist jiem visko gadint.
Kol užtikrinsim, kad jie neperžengs humanizmo ribų,
nesiimdami baustinos politinės ideologijos, tol jie bus nepavojingi.
Pavyzdžiui, "Kaimelis".
Mūsiškiai kartais paslysta, bet galiausiai
pakanka vieno didvyrio amerikiečio kario,
kad viską sudėliotų į vietas.
Tai - tikroji šios šalies stiprybė.
Šalies, kuri gyvena ir miršta pagal savo sąžinę.
Tavo mergina... Mori?
- Jos pavardė Mori? - Ji ne mano mergina.
Koks skirtumas. Laisva meilė ir panašiai...
Moteris, su kuria kartais
ar ne kartais dulkinies...
Taip, ieškok geresnės.
Vaiki, patikėk manim.
Žinai, kad ji miega su tuo šmeižiku liberalu Soniu?
- Taip, žinau. - Taip...
Ar reikia primint, kad atsargiai rinktum žodžius?
Kai būni su ja.
Jie suartėjo, o tai labai pavojinga.
Jie iš tiesų kalbasi.
Nežinia, kas gali išsprūst.
Po velnių, iš kur apie tai žino Sonis?
Labiausiai nuvilia tai,
kad mūsų tautiečiam suteikiama netikra viltis,
jog vieną dieną sugebėsim jėga susigrąžint savo šalį.
Kiek bendruomenės narių kenčia dėl Generolo valdžios troškimo?
Ir kodėl Generolas nenori
paviešinti informacijos apie paramą?
Kažkas tam mulkiui viską papasakojo.
Pone, ar teks viską atidėt?
Ne, ne. Dabar, kai tas bjaurus išdavikas parašė šį gėdingą straipsnį,
turim viską paskubint.
Ar turim pakankamai savanorių?
Kaip sekasi su apmokymais?
Pone, iš to, ką mačiau, nemanau, kad jie pasirengę.
Pone, panašu, kad mus seka.
Kaip sužinosim, ar jis tikrai žurnalistas?
Pusė žurnalistų Saigone buvo šalininkai.
Iš kur galim žinot, kad komunistai neatsiuntė jo čia mus sumenkinti?
Koledže jį vadino kairiųjų pažiūrų radikalu.
Čia didžiausia tavo bėda. Tu pernelyg užjaučiantis.
Per geras, kad pastebėtum komunistų šnipą tau panosėj.
Sustok čia.
Kapitone, reikia ko nors imtis.
- Sutinki? - Taip.
Ko nors reikia imtis.
Juk žinai "Tris muškietininkus"?
Ne. Kas tai?
Istorija apie draugus.
Apie draugus, su kuriais esi triskart stipresnis.
Pirmyn!
Vertė: Kotryna Vilkonciene