Боже, стига си го зяпал.
Извинявай. - Нищо.
Дани, нали знаеш, че може и да не го правиш?
Действаме.
Центърът "Рокфелер". Следваща спирка - "Седмо авеню".
Повече няма да наранява никого.
КЪМ ЦЕНТЪРА "РОКФЕЛЕР"
Дани, хайде.
ПУНКТ ЗА ЗАЛОЗИ
Не! - Какво?
Ето го.
Къде е? - Тъкмо излезе.
Не се обръщай.
Знам му маршрута. Ела.
Да се разделим. Ще обиколя.
Ще му препреча пътя. Ти знаеш какво да правиш.
Благодаря ти, Дани. Ще успеем.
Ей ти, спри!
Дани, стреляй. Хайде!
Дани, застреляй го!
Стой, не мърдай!
Спри!
По дяволите!
Ицхак, почакай.
Къде е Ариана?
Стана нещо. - Какво си направил?
Не исках.
Какво си направил? - Не исках, тя ме накара. Съжалявам.
Съжалявам.
Вземи паспортите. И това. Върви да намериш баща си.
Добре.
Полиция! Всички да излязат с вдигнати ръце!
Излиза. - Хайде!
Върви напред! - Движение!
Ръцете горе! Веднага.
Бавно! Върви напред!
Приближи се. Бавно. - Да ти виждам ръцете!
Дръж ги горе! Без резки движения!
Напред! - Давай!
Хайде! - Долу!
Лягай долу! - Веднага!
Долу! - По корем, разпери ръцете.
Имаше стрелба, счупени стъкла и ранен.
Една жена бе простреляна в крака.
Хлапето извади късмет, че не уби никого.
А момичето, Ариана? Хубаво име.
Не можем да я открием. Дали не е пречукал нея и хазяина?
Прочете една книга за серийни убийци и ето резултата.
Е, какво мислиш?
Той ли е бил? - Рано е да се каже.
Няма категорични доказателства. И естеството на престъплението е...
Или престъпленията? Ако броим момичето и хазяина.
Нямаме нито оръжие, нито убити.
Той има пистолет - има кръв в къщата, следи от борба и чаша с дупка от куршум.
Косвени улики. - А ако наистина сме хванали сериен убиец?
Обясни ли стрелбата в центъра "Рокфелер"?
С момичето искали да сплашат някого.
Кого? - Не казва.
Каза, че "станала засечка".
Какво мислиш? Това е по твоята част, професоре.
Дай да видя. - Би ли?
Бих.
Готова ли си?
Да.
Добре.
ПО МОТИВИ ОТ КНИГА НА ДАНИEЛ КИЙС
Един час ще ни стигне. - Добре.
Ще седнеш ли?
Дани.
Как се отнасят с теб? - Като с всички.
Искам да поговорим. - Да, за случката с Ариана.
Знаеш ли къде е?
Не. Казах и на полицията - след случката не съм я виждал.
И те не могат да я открият.
А какво стана с Ицхак, хазяина ти? - Не знам.
Щом не можеш да ми кажеш къде са, ще ми разкажеш ли поне как заживя при тях?
Даваха стаи под наем. Аз живеех в едната.
Опитвам се да ти помогна.
Добре.
Кога се запозна с Ариана и Ицхак?
Малко преди да завърша гимназия.
Може ли да си по-конкретен?
Беше 1977 г. Пролетта. Грееше слънце.
В училище нямах много приятели.
Това, че бях тъжен и мрачен, не беше добре и вкъщи.
Дан!
Няма ли да направиш нещо?
Много е разхайтен.
Дан!
Направи нещо, моля те. Искам да се изкъпя.
Помолих учтиво. Няма ли да му се скараш?
Нали чуваш, че ти говоря? - Чувам.
Защо не го оставиш на мира?
Най-после! Тук да не ти е хотел?
"Защо не го оставиш на мира?"
По-живо. Закъсняваме.
Искаш ли да те закарам? - Може.
Ще ти направя сандвич.
Боже! Хотел и кафене, нямам думи.
Дани, приготвяй се.
Имаш пет минути.
Де да можех и аз да спя до 8 ч.
Разхайтен е, не виждаш ли?
Може ли? - Може ли?
Защо вече не правим нищо заедно?
Ехо! Гледай ме, като ти говоря!
Какво, дразня ли те? - Дани, не бива да закъснявам.
Побързай, моля те. - Може ли?
Прояви малко уважение, господинчо.
Ясен ли съм? - Марлин, какво става?
Пусни му ръката.
Брей! Ти ли ще ме накараш?
Дани, хайде.
Боже!
Да, Дани. Хайде.
Жалък си.
Но съм всичко, което имаш, Кенди. Какво говори това за теб?
Приятен ден. - Обядът ти.
Добре, хайде.
Човече, вземи залепи някой стикер. Така е неестествено празно.
Какво става, Джони?
Познато изражение. Кофти сутрин?
Онзи гадняр пастрокът ти ли? - Ненавиждам го.
Искаш ли да ти покажа един фокус?
Давай. - Избери си една карта.
Тази. - Тази ли? Добре.
Къде е Майк? - На онова с университета.
Мислех, че е до днес. - Не.
Но довечера ще дойде на партито на Джоуи Ледъм.
Ще идем, нали?
Може. - Здрасти, изрод!
Тъпанар.
Канени ли сме? - Разлепила е плакати.
Целият клас е канен. Ще те взема в 19 ч. - Не идвай, ще се видим там.
Добре, но не ме отсвирвай.
Няма. - И провери какво има в джоба ти.
Това ли ти е картата?
Не. До после.
Чао.
Яко! - Благодаря.
Това Адам ли е?
Май много ти липсва, а?
Понякога. Не постоянно.
Емоциите са непредсказуеми, нали? - Да.
Връхлитат те изведнъж. - На мен така ми липсва баща ми.
Не се бях замислял.
Хайде, да вървим.
Още се натъжавам при мисълта за него. Липсва ми.
Не знаете какво беше с Адам.
Не просто изглеждахме еднакво. Бяхме неразделни.
Ще ми разкажеш ли за него?
Говори ли ти се за станалото с Адам?
Не.
Каквото и да е станало, много съжалявам. От загубата боли.
Професионалистът ли говори? - Нещо такова.
Не. - Чувам музика.
Да си ходим, Джони. - Да пробваме отзад.
Мамка му.
Къщата е голяма.
Сигурен ли си, че сме канени? - Да, човече. Спокойно.
Виждаш ли Майк? - Не, но каза, че ще дойде.
Не вярвам на очите си!
Дани Съливан! - Майк.
Радвам се да те видя. - И аз.
Как го нави?
Идвай, скрита лимонка. Има пиячка.
Как беше на баскетбола? - Добър съм, мина добре.
И скромен. - Бира?
Не, благодаря. - По-лесно ще се отпуснеш.
Джони? - Дай.
Как се представи? Какво стана? - Играхме срещу "Сейнт Анс".
Отбелязах 18 точки. За малко да направя дабъл-дабъл.
Жалко, че не беше там.
Леле! - Кой е това?
Това, приятелю, е Анабел Стоун. Най-яката мацка.
Преместила се е тук. Не зяпай.
Не зяпам. - Ще я заговориш ли?
Не искам. - А трябва.
Няма да я заговарям.
При онези там има бутилка. - Да идем.
Да, вместо да заговарям красавици.
Здрасти, аз съм Анабел.
Дани. Здрасти. - Как си, Дани?
Добре, ти? - И аз. Всичко наред ли е?
Да. Защо? - Защото стоиш тук сам.
Обичам да съм сам.
Пушиш ли?
Понякога. От време на време.
Искаш ли да се напушим?
Да, абсолютно.
Добре.
Имаш ли трева?
Не. Помислих, че ти носиш.
Извинявай. Тъпо се получи.
Нищо. - Анабел!
Идвай.
Хайде, идвай.
Да остане за друг път?
Боже!
Най-после.
Седни.
Поседи с мен.
Някой живее в Призрачната къща ли? - Призрак.
В кого си се втренчил така?
Ела, седни малко.
Имам домашни.
Влизай тогава.
Заминавай.
Тогава ли видя Ицхак за първи път?
Да.
И Ариана?
Нея - не. Поне не онази вечер.
Но е живеела там? - Не знам.
Може би още не. Беше отдавна, не помня.
Може ли сега да е с него? - Пак ви казвам, че не знам къде е.
Ицхак. Дори името му е екзотично. Не ти ли беше странно откъде се е взел?
В смисъл?
Вписваше ли се в квартала?
Дани?
Не мисля, че Ицхак би се вписал някъде.
Кога го видя пак? При какви обстоятелства?
Отношенията с пастрока ми се влошиха.
Все по-често гледах да не се прибирам.
Мамка му!
Добре че съсипа само колелото! - Спокойно. Аз съм безсмъртен.
Докато не те размажат. - Още съм жив, нали?
Много смешно.
Я виж.
В Призрачната къща има призрак. Какво прави?
Плеви? - По дяволите! Здрасти.
Какво става, загубеняци?
В Призрачната къща има призрак! - Да.
И аз това казах.
Внушителен е. Кой е?
Откъде да знаем? - Тогава какво чакаме?
Майк.
Здрасти. Как е?
Аз съм Майк, а това е Джони. Дани ти е съсед. Живее отсреща.
Здрасти.
Здравейте, аз съм Ицхак.
Не си тукашен.
Не думай!
От Израел съм.
Яко.
Беше ми приятно.
Помниш ли какво каза?
Ако си спомниш точните му думи, ще е много полезно.
Каза, че смята да възроди пансиона. И че има свой бизнес в района.
Какъв бизнес, уточни ли?
А Ариана?
Може да е била вътре, още не се познавахме.
Същата година имаше нападения в Елм Ридж.
Нетипично за района. Още ги разследват.
Очаквате да кажа, че е нападала хора ли?
После какво стана? - Джони предложи нещо.
За да ми помогне с Анабел.
Гаджето ти Анабел хапва пица при Реналдо.
Пита ли за мен?
За да сте гаджета, първо трябва да те отрази.
Подробности.
Сериозно, покани я на среща. - Няма да излезе с мен.
Защо? - А защо да излезе?
Може би. - Я по-самоуверено.
Тя нали искаше да се напушите? Покани я. - Знаеш ли какво, Майк?
Супер идея. - Благодаря.
Само дето нямам трева. - Подробности.
Дайте да намерим.
В смисъл? - Мацките харесват трева.
Ние харесваме тях. Значи? - И тревата ги харесва?
Дай, имам да ти връщам.
Има един дилър в парка в Елънвил.
Предлагаш да купим трева ли? - Не, предлагам да купим повечко трева.
Добре, колко?
Вземаме 30 грама за 100 кинта и ги шитваме за 150.
Аз си оправям колелото, ти си купуваш нови очила,
а Дани има трева и му се отваря парашутът.
Не е лош план. - Даже е супер.
Но откъде ще изкопаем 100 долара?
От банкоматите ей там. Нали каза, че пастрокът ти ги ползва?
И си пази пинкода в чекмеджето с бельото? - Освен страховит е и тъп.
Докопваме кода и картата и готово.
Ще му откраднем парите ли? Стига, Джони. - Ще е заем.
Той колко често я ползва?
В събота тегли кеш за залози и внася чековете. Този ключ не ти ли трябва?
Не ме подценявай.
Дани, внимавай!
Имаме седмица да върнем парите, без да разбере.
Не знам, идеята ми се струва ужасна.
А как ти се струва веднъж в живота си да имаме пари?
И с Анабел да се напушвате на воля.
Защо не купим няколко цигари?
Да. - И да изглеждаш изпаднал?
Да й кажеш: "Ани, да се напушим, но с една цигара, нямах за повече".
Не знам дали ще се навие. - Ами разбери! Представи си го.
Анабел гола. - Джони.
Забрави Фара Фосет. Изчукай Анабел.
Марлин ще го убие, ако разбере.
Добре де, добре.
Значи не трябва да разбира.
Само така, Дани. - Стига де.
Браво. - Здрасти, може ли... Какво искате?
Може ли ванилов? - Звучеше лесно.
Вечерта изчакахме да се върне от бара. В събота се напиваше до припадък.
Мама даваше двойни смени в болницата.
И мислехте, че ще стане бързо и лесно?
Без засечка.
Четири, седем, две, девет.
Добре.
За бога! - Знае пинкода, нали?
Сериозно ли? - Браво, Дани.
Пич! - Идвай!
Браво на теб! - Планът сработи.
Дай да видим.
Супер! - Погледни.
Сцепи се да брои.
Браво, Дани! - Какво?
Вижте тези петдесетачки. - Какво се превъзбуди?
Не си ли виждал? - Ти все едно си.
Хора, стига! - Какво?
Какво ще правим? - Карай към парка.
Знам, че отиваме в парка. И там какво?
Дейвид каза да питаме за Анджело.
Той е човекът. - Кой е Дейвид?
Дейвид, от часовете по биология. Знаеш го.
В парка питаме за Анджело, все едно сме в бакалията, така ли?
Намали. Има ченгета.
Виждам ги. - Отбий ей там.
Отбий вляво. - Джони, млъкни най-после.
Спокойно.
Ще скрия парите. - Спри.
И? - Къде са парите?
В джоба ми. - Да.
Само спокойно. - Какво значи това?
Спокойно. Всичко ще бъде наред.
Какво значи "само спокойно"?
Добре.
Спокойно.
Хайде, момчета. - Ще стане.
Оставете аз да говоря.
Да. - Добре.
Здрасти.
Какво искаш, Снежанке? - Търся Анджело.
Търся Анджело.
Дръпни си. - Благодаря, човече.
Друг път.
Вижте го само.
Ей, Анджело!
Кой си ти бе? - Приятел на Дейвид.
Не го знам.
Минали са те. Смел ли си, или тъп, че идваш така?
По-скоро е тъп.
Искаме да купим 30 грама трева.
"Искаме да купим 30 грама трева."
Добре, заповядайте в офиса ми.
След теб.
30 грама? Това си е доста.
Знаеш ли колко струва? - Сто долара.
Сто долара. Имате ли толкова?
Да ги видя.
Да знам, че не са фалшиви.
Добре.
Колумбийска, панамска червена, арабска черна.
Какво да бъде? - Панамска червена.
Панамска червена. - Така ли? Експерт ли си вече?
Не. - Да видя парите. Веднага.
Защо си тук, Снежанке? За кого се мислиш?
Ще взема направо да те разпоря. - Моля те, недей.
И защо не? - Не знам, човече. Недей.
Ако се сработим, ще имаш нов източник на доходи.
Богатите бели хлапета искат да купуват трева и други неща, нали?
Ние поемаме риска. Ти не си мърдаш пръста.
Вместо да висиш тук за нищо. Замисли се.
Чупката. - Хайде, Дани.
Тревата ни трябва.
Бягай, кучко.
Леле-майко!
Карай. - Газ!
Майк, пазиш ли? - Да.
Добре, ето.
Мамка му. - Три дози за нас.
Наистина ли го правим?
Абсолютно! - Къде е Джони?
Успокойте се и двамата. Аз ще взема тревата и на обяд ще я продам.
Откъде ще знаят, че продаваш? - Споменах на Сали Джепсъм.
Кога? - Сутринта.
Споменал си на един човек? И ще продадеш 30 грама? Луд ли си?
Довери ми се, невежа.
Джони.
Вие сте за... - Да.
Какво да ви дам?
Аз благодаря.
Приятно.
Добре. За вас какво да бъде?
Приятно се работи с вас.
Благодаря. Приятен ден.
Кучият му син беше прав. - Наистина продаде всичко.
За един следобед. - Нали?
Лудост.
Боже! Дани, добре ли си?
Нищо ми няма.
Познай кой е отзад.
Дани, защо си още тук?
Иди да заговориш Анабел. - Не.
Как "не"? Сега е моментът.
Смелост, Дани.
Добре. - Ще се справиш.
Здрасти, Анабел.
Здрасти.
Дани, нали? - Да.
Това е Идън. - Здрасти.
Идън.
Еха! - Това й е силата.
Кое? - Да се държиш пренебрежително.
Да, така е.
Имаш ли планове за уикенда?
У Шарлот има парти, ти ще ходиш ли?
Не съм канен.
То е само в събота.
Ако си свободна довечера, имам малко трева.
Може да си вземем бири и да се мотаем.
Глупости. Нямаш трева. Искаш да се намърдаш в дънките й.
Имам трева, и то доста. - Така ли я продават вече?
Образно казано. Имаме 30 грама и продаваме.
Имам три дози в шкафчето.
Глупости. - Идън, престани.
И какво?
Искаш ли да се видим под моста, или нещо такова?
Добре.
Така ли? - Да, довечера в 19 ч.?
Добре.
Ехо. - Здрасти.
Как си? - Добре, а ти?
Кое е смешното? - Нищо.
Теб питам, откачалник. - Стига, Бил.
Бил? - Чупка!
Какво иска? - Нищо.
Да си ходим.
Извинявай. - Изчезни.
Съжалявам. - Мамка му.
Съливан.
Отвори си шкафчето.
Какво?
Съливан, отвори си шкафчето. Веднага.
Защо?
Получихме сигнал, че носиш марихуана в училище.
Нямам марихуана. - Така ли? Моля, отвори.
Край с него.
Не бързай.
Моля, отдръпни се.
Джобовете.
Може да го заключиш. Явно имам грешна информация.
Хайде.
Извинявам се. Картър?
Картър, какво ти става?
Съжалявам. - Мълчи и върви! Вън!
Вън. - Само не казвайте на баща ми.
Има право да го удари, ако иска.
Спокойно, аз се погрижих. Хайде.
Погрижил си се? Какво беше това? Как така не отивам в затвора?
Видях Бил и Идън да шушукат и това не ми хареса.
Имах лошо предчувствие. - Предчувствие?
И?
Нямах време да те търся, извиках Джони.
И преместих запасите.
Ето парите за баща ти.
А това е печалбата ни.
Плячката е за победителите.
Чакайте, момент. Как ми отключихте шкафчето?
Колко пъти да ти казвам, че съм магьосник.
Да бе, а къде е тревата?
Виж си в джоба.
Провери.
Хартийки за цигари, моля.
Здрасти. - Здрасти.
Не знаех ще дойдеш ли. - И аз.
Нямаше нужда от трева. Щях да дойда и без нея.
Какво?
Не ми беше хрумнало.
Но щом си си направил труда, да не те обидя.
Бива си я.
Ще ме залюлееш ли? - Разбира се.
Готова ли си?
Давай.
Сладък си, Дани Съливан.
И ти си сладка.
Люлей.
Да се поцелуваме?
Сериозно ли? - Да, ако искаш.
Опитай пак. Малко по-бавно.
Ето така.
Кажи му ти, моля те.
Какво да му кажа? - Не знам. По дяволите!
Ето го. Знам ли, обясни му.
Моля те. Благодаря. - Да, добре.
Ехо. - Здрасти.
Излъга за онова в шкафчето.
Не съм. Нарисувах нещо за Анабел.
Тя помоли да ти предам, че снощи е прекарала приятно,
но нищо няма да излезе между вас - извинява се.
Ще й дадеш ли това?
Загубеняк.
Нарисувал ти е нещо.
Дани, това твое ли е?
Дани?
Ела с мен.
Оставете съобщение след сигнала.
Кенди, вдигни. Обади ми се, като чуеш това,
и кажи теглила ли си пари от сметката ми.
Ще има последствия. Сериозен съм.
Мамка му.
По дяволите.
Нещастник, заради теб ме отстраниха от училище.
Сега ще ти сритам задника.
Бил, съжалявам, моля те.
Бил, стига. - Разкарай се!
Моля те, Бил.
Кой си ти бе?
Слушай приятелите си, глупако.
Изрод скапан!
Изчезвайте.
Ще те пречукам. - Хайде.
Притисни го. Ще посинее, но ще мине.
Искаш ли да се измиеш?
Нямах решение.
Не смеех да ида нито в училище, нито вкъщи.
Не ти ли се стори странно, че той просто се появи и те спаси?
Не, изобщо.
Тогава - не.
Изглеждаш ужасно.
И на мен ми е приятно.
Ариана беше отседнала там ли?
Имаше си стая.
Помниш ли какво си помисли, като я видя?
Беше отдавна.
Сякаш бях тъгувал за нея.
Осъзнах го чак като я видях.
Барни и Клайд.
Барни?
Ицхак го произнасяше така заради акцента.
Притискай здраво.
Така. Спокойно.
И не се върна вкъщи?
Известно време...
Там беше вкъщи.
Дали Ариана е с него?
Колко пъти да ви кажа, че не знам къде е.
Готов ли си да поемеш вината за станалото?
Ако Ариана не се появи, сигурно ще идеш в затвора.
Пак те питам. Къде е Ариана?
Казах и на полицията... - А Ицхак?
Това не са първите хора около теб, които изчезват, нали?
А Адам?
Дани, къде са всички те?
В какво точно ме обвинявате?
АКО ВИЕ ИЛИ ВАШ ПОЗНАТ СЕ НУЖДАЕТЕ ОТ ПОМОЩ, ПОСЕТЕТЕ APPLE.COM/HERETOHELP
Превод на субтитрите Северина Цанкова