Не витріщайся на нього. Господи.
-Вибач. -Та нічого.
Денні, ти не зобов'язаний. Ти ж розумієш?
Ми все зробимо.
Рокфеллер-центр, це поїзд D,
наступна зупинка – Сьома авеню. Обережно, двері зачиняються.
Він більше нікого не скривдить.
49, 50 ВУЛИЦІ РОКФЕЛЛЕР-ЦЕНТР
Денні. Ходімо.
ФРЕНК СІНАТРА - 17-25 ТРАВНЯ
МАДДІ ВОТЕРС - 29 ЧЕРВНЯ
БУКМЕКЕРИ
-Чорт. -Що?
Бачу його.
Де?
Щойно вийшов.
Не озирайся.
Я знаю, куди він пішов. Ходімо.
РЕСТОРАН «RAINBOW ROOM» ОГЛЯДОВИЙ МАЙДАНЧИК
Тут розділимось, і я обійду.
Переріжу йому шляхи відступу, а ти знаєш, що робити.
Дякую, Денні. Зможемо.
Гей! Стій!
Денні. Денні, стріляй. Давай!
Денні! Застрель його!
Гей, ти! Ані руш!
Стояти!
Чорт.
Іцхаку, чекай.
Де Аріана?
-Дещо сталося. -Що ти зробив?
Я не хотів.
-Що ти зробив? -Я ненавмисне.
Вона мене примусила. Примусила. Вибач.
Вибач. Я...
Слухай, візьми паспорти. І це. Піди й знайди батька.
Добре.
Поліція!
Усім, хто є в будинку, вийти з піднятими руками!
-Вийти з дверей. -Виходь!
Рухайся вперед!
Сюди, негайно! Виходь сюди! Рухайся!
Руки вгору! Негайно підняти руки!
Іди! Повільно! Вперед проходь!
Іди вперед. Повільно.
Руки вгору так, щоб я бачив!
Не опускати! Іти повільно!
-Не зупинятися! -Іди сюди!
-Не зупинятися! -На землю!
-Лягти на землю! -На землю!
-Лягти на землю! -На живіт, розвести руки!
Свистять кулі, скрізь скло, одного зачепило.
Жінці куля влучила в ногу.
Малому казково пощастило, що нікого не вбив.
А дівчина? Аріана. Гарне ім'я.
Теж випарувалася.
Я думаю, він її ухекав. І домовласника.
Ось що буває, коли напарник прочитав одну книжку. Про маніяків.
То що скажете?
-Це теж маніяк? -Усе не так просто.
Є багато диспозитивних факторів, яких я не бачу.
І природа злочину не в'яжеться з його...
Чи злочинів, так? Що з дівчиною? Що з домовласником?
Зброї нема. Трупів теж.
Ми знаємо, що в нього є зброя. На підлозі будинку – кров.
Наявні сліди боротьби й дірка від кулі в шибці.
-Непрямі докази. -Але що як він серійник?
Що як ми взяли маніяка?
Він пояснив, навіщо влаштував стрілянину в Рокфеллер-центрі?
Так. Вони з дівчиною хотіли когось налякати. Так він сказав.
-Кого? -Не каже.
Відповів, що це несуттєво.
То що скажете? Це ваша робота, професорко.
-Дайте подивитися. -Так?
Так.
Готові?
Так.
Гаразд.
НАВІЯНО РОМАНОМ «ТАЄМНИЧА ІСТОРІЯ БІЛЛІ МІЛЛІҐАНА»
ДЕНІЕЛА КІЗА
ПЕРЕПОВНЕНА КІМНАТА
Однієї години вистачить.
Прийнято.
Сядете?
Денні.
Як з вами обходяться?
Мабуть, як з усіма.
Я прийшла поговорити.
Про те, що сталося з Аріаною. Знаю.
Денні, ви знаєте, де вона?
Ні.
Я вже казав поліції,
після тої вулиці я її не бачив.
Ну, поліція теж не може її знайти.
А що сталося з Іцхаком, хазяїном вашого житла?
Я не знаю.
Якщо ви не можете сказати, де вони тепер,
може, розповісте, як ви опинилися разом з ними в тому будинку?
Там здавали кімнати. Я винаймав.
Денні, я намагаюся вам допомогти.
Гаразд.
Коли ви з ними познайомилися? З Аріаною та Іцхаком?
В одинадцятому класі. У школі.
А можна якомога точніше?
У 1977 році. Навесні. Світило сонце.
У школі я був не дуже популярний.
Та й удома від мого депресивного характеру добра не було.
Ден!
Можеш що-небудь зробити?
Кажу тобі, малий розбалуваний.
Ден!
Витягнеш його звідти? Будь ласка. Я хочу в душ.
Я сказав «будь ласка». Можеш його звідти витягти?
-Ти чуєш? Я з тобою розмовляю. -Я почула.
Прошу, відчепися від нього.
Він живий. Це тобі що, готель?
«Прошу, відчепися від нього».
Швидше. Бо спізнимося.
Відвезти тебе до школи?
Так.
Зроблю сандвіч, візьмеш з собою.
Господи. У мене готель і кафе. Я не можу.
Денні, йди збирайся.
У тебе п'ять хвилин.
Я тут подумав. От би мені так – спати до восьмої.
Він розбалуваний, ти розумієш?
-Я пройду. -«Я пройду».
Слухай, а чому ми більше не проводимо час разом?
Гей.
На мене дивися, коли говорю.
Не подобаюсь я тобі?
Денні, ходім, а то спізнюся.
-Будь ласка, ворушись. -Треба йти.
Не смій мене зневажати в цьому домі, містере.
-Затямив? Ти... -Марліне, що тут таке взагалі?
Прийми від нього руку.
Та ну? А то що, змусиш мене? Що...
Денні, йди.
Чорт.
Так, Денні. Йди.
Ти жалюгідний.
Так. Але крім мене, Кенді, у тебе нічого нема.
І що ж це говорить про тебе?
Гарного дня.
Обід.
Ходімо. За мною.
Ти б хоч наліпки якісь приклеїв.
Там так голо й пусто, що це повна трагедія.
Привіт, Джонні.
У тебе знову той погляд. Ранок був хріновий?
Мудак-вітчим?
Як я його ненавиджу.
Показати фокус?
-Давай. -Вибери карту. Будь-яку.
-Оця. Так. -Вона? Добре.
А де Майк?
Той матч у Філадельфії, пам'ятаєш?
-Я думав, сьогодні вже кінець. -Ні.
Але сьогодні він буде. На вечірці в Джої Летем.
Ми ж підемо?
-Авжеж. Мабуть. Я... -Гей, фрік.
Придурок.
-А нас точно запросили? -Вона ставила таблички.
Запрошено весь клас. Я заберу тебе о сьомій.
Ні. До мене не приходь. Давай у дворі.
Добре. Тільки не кинь мене.
-Не кину. -І пошукай у кишені.
Твоя карта?
Ні. Побачимося.
Давай.
-Гарно. -Дякую.
Це Адам?
Скучаєш за ним?
Так, іноді. Але не постійно.
Бо ніколи не знаєш, коли тебе накриє.
Так.
Я наче раптом починаю тонути.
У мене з татом те саме. Мабуть.
Хоча я про це так ще не думав.
Вставай. Ходімо.
І досі сумно, коли про нього згадую. Мені його бракує.
Ви не уявляєте, як усе було з Адамом.
Ми були не просто однакові зовні. Ми були... нерозлучні.
Розкажете про нього?
Хочете поговорити про те, що сталося з Адамом?
Ні.
Ну, хай які були обставини, я щиро співчуваю.
Втрата – це хріново.
Ваша професійна думка?
Типу того.
-Ні. -Я чую музику.
Джонні, треба йти додому. Я не...
-Я не думаю... Не думаю... -Ходім на той бік.
Хрін з ним.
Великий будинок.
-Нас точно запросили? -Так. Усе буде добре.
Ти бачиш Майка?
Ні, але він обіцяв бути.
Йо. Очам не вірю.
-Денні Салліван. -Привіт, Майк.
-Кльово, що ти прийшов. -Радий бачити.
Це я тебе радий бачити. Як ти його витягнув?
От малий тишко. Ходімо. Тут чинять узливання, хлопчику мій.
То як там баскетбол?
Я в нормі, тому було нормально.
-Пиво будеш? -Скромник.
-Не буду. Не хочеться. -Допоможе розслабитися.
-Джонні? -Так, буду.
То як зіграв? Як пройшло?
-Ми грали в Сейнт-Еннз. -Так.
Я набрав 18 очок. На один підбір не дотягнув до дабл-дабл.
Денні, бачив би ти цей маневр...
Чорт.
Хто це?
Це, друже мій, Аннабель Стоун, найофігенніша з офігенних.
Вона перевелася. Не витріщайся.
-Я не витріщаюся. -Хочеш поспілкуватися?
-Не хочу спілкуватися. -Дарма.
Не хочу з нею розмовляти.
-У них там бульбулятор. -Ходімо, покуримо.
Краще це, ніж балакати з гарною дівчиною.
Привіт, я Аннабель.
Денні. Привіт.
Як справи, Денні?
У мене все добре. А в тебе як?
Добре. Ти в нормі?
Я в нормі. А що?
Бо ти тут стоїш зовсім сам.
Я люблю бути на самоті.
Куриш?
Іноді. Кілька разів курив.
А кайфонути хочеш?
Так, хочу.
Кльово.
А косячок у тебе є?
Ні, я думав, що у тебе є косячок.
Це я... вибач. Це я туплю...
-Та нічого. -Аннабель!
-Давай. -Ходімо.
Ходімо.
Іншим разом?
Боже.
Вчасно.
Сідай.
Та йди, посидь зі мною.
У будинку-привиді хтось поселився?
Привид.
На кого ти там дивишся?
Та сідай уже.
Мені домашку треба робити.
То йди в дім.
Пішов.
Тоді ви вперше побачили Іцхака?
Так.
І Аріану?
Її я не бачив. Принаймні того вечора.
-Але вона була з ним? -Я не знаю.
Може, ще ні. Минуло багато років. Я не пам'ятаю.
Думаєте, Аріана зараз з ним?
Я вам повторюю. Я не знаю, де вона.
Іцхак. Навіть ім'я екзотичне.
Вас не здивувала його поява?
Ви про що?
Не здавалося, що він не вписується у ваш район передмістя?
Денні?
Я думаю, Іцхак не вписався б у будь-який район.
Коли він знову з'явився? За яких обставин?
Вдома все було погано, між мною і вітчимом.
Я намагався якомога довше бувати не вдома.
От чорт.
Капець, як ти міг розбити велик?
Спокуха. Я безсмертний.
Розкажи це мокрому місцю на асфальті.
М'якше. Без мелодрами.
Смішно.
Ти ба.
У будинку-привиді завівся привид. А що він робить?
Прибирає?
Чорт. Привіт.
Здоров, лажуки. Що тут у вас?
-Гля. У будинку-привиді завівся привид. -Так.
Я теж так сказав.
Здоровенний такий привид. А хто це?
А ми знаємо?
Стоячи тут, не дізнаєтеся.
Майк.
Добрий день. Як ваші справи?
Я Майк. Це Джонні. А Денні – ваш сусід.
Живе навпроти.
Вітаю.
Здрастуйте. Я Іцхак.
Ви нетутешній.
А що мене видає?
Я з Ізраїлю.
Кльово.
Радий знайомству, хлопці.
А що він казав? Пам'ятаєте?
Якщо згадаєте якомога точніше, це надзвичайно допоможе.
Сказав, що знову відкриє пансіон.
А ще щось про бізнес у тому районі.
Бізнес? Який бізнес? Не уточнював?
А що Аріана?
Мабуть, вона була в будинку. Не виходила.
Того року в Елм-Рідж було кілька нападів.
За статистикою, нетипово для тієї місцевості. Досі нерозкриті.
Що я маю сказати? Що вона нападала на людей?
А що було далі?
У Джонні виникла ідея.
Хитрість, щоб звести мене з Аннабель.
НАРУЧНИКИ З КЛЮЧАМИ
Бачив твою подружку Аннабель, брала піцу в Renaldo's.
Не питала про мене?
Була б ще краща подружка, якби знала про твоє існування.
Несуттєво.
Я серйозно. Запроси її на побачення.
Вона зі мною не піде.
-Чому? -Почнімо з «чому».
-Можливо. -Тобі бракує впевненості.
Хіба вона не пропонувала тобі курнути?
-Запропонуй і ти їй. -Слухай.
-А суперова ідея. -Дякую.
Проблема в тому, що трави нема.
Несуттєво.
Треба це виправляти.
-Як? -Подумай. Дівчата люблять траву.
А ми – дівчат. Перехідна властивість...
Трава любить дівчат?
Я за той тиждень тобі винен.
У старому парку Елленвілля є дилер.
Ти хочеш, щоб ми купили шмаль?
Ні, я хочу, щоб ми купили багато шмалі.
Гаразд. Скільки грамів?
Купуємо 30 грамів за 100 баксів. Продаємо за 150.
Я ремонтую велик, ти купуєш нові окуляри від сонця,
а в Денні буде трава й багато сексу.
-Непоганий план. -В натурі класний.
Тільки де взяти сто баксів?
Там стоять нові банкомати.
Ти казав, виродок-вітчим бере там гроші?
А ще казав, що він тримає код у шухляді з трусами.
Страшне й дебільне мудило.
Нам треба тільки дістати код і його картку. І нема проблеми.
А далі що? Вкрадемо в нього гроші?
-Джонні, ні. -Та ні. Позичимо.
Він часто знімає гроші? Регулярно?
По суботах, робить ставки на скачках у букмекерів,
а потім депонує чеки. А хіба ключ не потрібен?
Ні, чувак. Ти недооцінюєш...
Денні! Ти що.
Є тиждень, щоб вернути гроші на картку. Він і не помітить.
Не знаю, Джонні. По-моєму, жахлива ідея.
А хіба не класно було б хоч іноді мати трохи грошенят?
І кайфуватимеш з Аннабель, скільки влізе.
А не простіше буде купити кілька косяків?
-Отож. -Щоб вона знала, що ти бідняк?
Щоб ти такий: «Енні, кицю, давай курнемо,
але тільки один косяк, бо на більше
-мені не вистачило». -Так.
Джонні, я не впевнений, чи вона хоче.
А дізнатися не хочеш? Подумай.
-Гола Аннабель. -Джонні.
Пацан, забудь про Фарру Фо... Нє, забудь про Аннабель.
Чувак, Марлін його реально вб'є, якщо дізнається.
А тут відповідь реально проста.
Нас не зловлять.
-Замовляй, Денні. -Та ну.
-Замовляй. -Можна мені... Що ви будете?
-Ванільний соус. -Усе мало бути просто.
Ввечері ми дочекалися, коли він вернеться з бару.
По суботах він напивався до свинячого вереску.
Мама працювала у дві зміни в лікарні.
І ви вирішили взяти й непомітно покласти назад?
Усе мало пройти як по маслу.
Чотири, сім, два, дев'ять.
Що ж.
Капець.
Але ж код він дістав?
-Охрініти! -Так, Денні.
-Клас! -Погнали!
-Ти дістав! -Вдалося.
Ого, покажи.
-Класно, чувак! -Ну ти диви.
Він дивно підвивав.
-Денні красень. -Супер. Що?
Дві по п'ятдесят.
Гляди не вкакайся від тих п'ятдесяток.
-Сто баксів не бачив? -Наче ти бачив.
-Хлопці, перестаньте! -Що?
-А що тепер? -Їдьмо в парк.
Я знаю, що треба їхати в парк, але що робити, коли приїдемо?
Девід каже: «Спитайте Анджело».
-Це наш дилер. -Що за Девід?
Не знаєш Девіда? З природничого класу. Девід В. Та ти його знаєш.
Тобто ми маємо приїхати в парк
і спитати Анджело, наче це продуктова крамниця?
Ага. Гальмуй. Копи, копи.
-Я бачу копів. -Припаркуйся там.
-Ліворуч. -Джонні, завали хліборізку.
Я спокійний.
-Я заберу гроші. -Припиніть.
-А тепер що? -Де гроші?
-У кишені. -Так.
А зараз спокійно.
Спокійно? Це ти до чого?
Не кіпішуйте. Усе буде добре. Ходімо. Дякую.
Що значить «спокійно»?
Гаразд.
Буде нормально.
-Ідемо, пацани. Вперед. -Усе буде добре.
Говоритиму я, чули?
-Так. -Круть.
Привіт.
Тобі що, білявий?
Та я тут Анджело шукаю.
«Я тут Анджело шукаю».
-На, бро. -Дякую.
Та ні.
От уже.
Йо, Анджело.
-Я тебе знаю? -Я друг Девіда.
Не знаю ніякого Девіда.
З тебе хтось поприколювався. Такі хоробрі сюди їхати чи тупаки?
Мабуть, тупаки.
Слухай, нам би купити 30 грамів трави.
«Нам би купити 30 грамів трави».
Добре. Ходім до мене в кабінет.
Після вас.
Тридцять? Це дофіга трави.
-Знаєш, скільки коштує? -Сто доларів.
Сто доларів. У тебе є сотня?
Покажи.
Перевірю, чи не фальшивка.
Добре.
Колумбія, «Панама Ред», «Арабіан Блек».
Яку?
«Панама Ред».
-«Панама Ред». -«Панама Ред». А ти знавець?
-Ні, я... -Жени бабло. Швидко.
Ти чого сюди приперся, білопикий?
-Кого з себе корчиш? -Так...
Зараз розпорю тебе до самого очка.
Не треба. Ні.
-А чому ні? -Я не знаю. Не знаю.
Давай мутити бізнес. Тобі попливуть свіжі гроші.
Багатенькі білі пацани куплятимуть траву або й іншу хрінь. Січеш?
Ризик беремо на себе ми. Ти будеш у шоколаді.
Не стирчати тут цілу ніч, щоб звести кінці з кінцями.
Я просто кажу.
-Пішов нахер. -Тікай, Денні.
Нам потрібна ця трава.
Тікай, падло. Тікай.
Давай! Охрініти.
-Він клюнув. -Газуй!
-Ну що, Майк, чисто? -Так. Чисто.
Так, отже, це...
-Чорт. - ...три пакетики для нас.
Невже будем продавати?
-А то. -Де Джонні?
Хлопці, попустіться.
Я заберу траву і в обід продам.
А як вони знатимуть, що в тебе є трава?
Я сказав Саллі Джепсум, що є трава на продаж.
-Коли сказав? -Вранці.
Ти вранці сказав одній людині?
Так ти продаси тридцять грамів? Здурів?
Довірся мені, салабон.
Джонні.
-Вам... Добре. -Давай, пацан.
Що вас цікавить?
З радістю.
Гарного дня.
Що вам запропонувати?
Приємно мати з вами справу.
Добре. Дуже дякую. Вдалого дня.
Сучий син мав рацію.
Не віриться, що все продав.
-За пів дня. -За пів дня. Скажи?
Неймовірно.
Чорт. Денні. Чувак, ти як?
Нормально.
Позаду, на шосту годину.
Денні, чого ти й досі стирчиш біля мене?
Іди до Аннабель.
Ні.
Що значить «ні»? Чувак, це твій шанс.
Сміливіше, Денні.
-Я буду сміливий. -Так. У тебе все вийде.
Привіт, Аннабель.
Привіт.
-Денні, так? -Так.
-Це моя подруга Іден. -Привіт, Іден.
Іден.
-Ух ти. -Це її суперсила.
-Що саме? -Демонструвати зневагу.
Так, це правда.
Хотів спитати, що ти робиш у цю суботу.
У Шарлотти гулянка. Ти йдеш?
Не запрошували.
Це просто субота.
Ну, якщо ти сьогодні не зайнята, у мене є трохи трави,
і я подумав, може, візьмемо пива і зависнемо.
Не тринди.
Нема в тебе трави. Ти хочеш залізти пальцями їй під джинси.
Є в мене трава. Тонна трави.
Ого. Її тепер на тонни продають?
Це образно. У нас є 30 грамів. Продаємо.
У мене три пакетики в шафці.
-Херня. -Іден, перестань.
Що ти казав?
Ну, я подумав, може, зависнемо під мостом.
Добре, давай.
-Добре? -Сьогодні ввечері, о сьомій?
Клас.
-Салют. -Привіт.
-Як справи? -Добре. А у тебе?
-А що смішного? -Нічого.
-Я з тобою говорю, фрік. -Ти що, Білл.
-Білл? -Пішов нахер.
-Що він хотів? -Нічого.
Усе добре. Ходімо.
-Вибач, Білл. -Іди нахер.
Вибач.
Чмо.
Містере Салліван.
Я попрошу вас відчинити шафку.
Що?
Містере Салліван, відчиніть, будь ласка, свою шафку. Негайно.
Навіщо?
Нам повідомили, що ви принесли до школи марихуану.
Немає в мене марихуани.
Це ви так стверджуєте. Відчиняйте.
Капут йому.
Не поспішайте.
А тепер відійдіть.
Виверніть кишені.
Можете замикати. Мене явно дезінформували.
Прошу.
Перепрошую. Містере Картер.
Містере Картер, у вас там як, усі вдома?
-Вибачте. -Замовкни! Зі мною. Вийди.
-Виходь. Геть. -Тільки батьку не кажіть.
Бити учнів – це законно, якщо йому захочеться.
Розслабся, я все розрулив. Ходімо.
Ти розрулив? Стій, що це було взагалі?
Чому мене не посадять?
Білл з Іден шепотілися після обіду. Мені це не сподобалося.
-Було погане передчуття. -Передчуття?
Ну?
Я не встиг тебе попередити, тому знайшов Джонні.
І я все перемістив.
Ось інвестиції твого старого.
А це – наш навар.
Переможцям дістаються трофеї.
Стійте, зачекайте. Хлопці. Заждіть.
Як ти заліз у мою шафку?
Скільки тобі повторювати? Я фокусник.
Добре. Ти фокусник. А де трава?
Пошукай у кишенях.
У кишенях.
Можна цигарковий папір?
-Гей. -Гей.
Я сумнівався, що ти прийдеш.
Я теж сумнівалася.
Ти не мусив нести траву. Я б з тобою і так потусила.
Що?
Чомусь я про таке й не подумав.
Ну, ти так напружувався, тому я не хочу бути нечемною.
Непогана.
Підштовхнеш?
Аякже.
Готова?
Гойдай.
Ти симпатичний, Денні Салліван.
Ти теж симпатична.
Гойдай.
Цілуватися хочеш?
Чесно?
Так. Але це не обов'язково. Тільки якщо хочеш.
Спробуй ще раз. Трохи повільніше.
Отак.
Поговори. Заради мене.
-І що я йому скажу? -Не знаю. Скажи... Чорт.
Он він. Не знаю. Просто поговори з ним.
-Для мене. Дякую. -Ну добре.
-Салютик. -Привіт.
Ти збрехав про те, що лежало в шафці.
Не збрехав. Я намалював це для Аннабель.
Так. Вона просила переказати, що вчора було класно,
але між вами нічого не може бути. Вона просить вибачити.
Передаси їй? Будь ласка.
Лажук.
Намалював тобі картинку.
Денні, це твоє?
Денні?
Ходімо.
Говоріть після сигналу.
Кенді, візьми трубку. Передзвони, коли прослухаєш,
і скажи, чи це ти залізла в мій банківський рахунок.
Будуть великі проблеми. Я серйозно.
Чорт.
Ох, чорт.
Гей, чмо. Засранець. Через тебе мене відсторонили.
Тому тепер я спущу з тебе шкуру.
Білл, вибач, будь ласка. Я не хотів...
-Білл, досить уже. -Іди нахер!
Білл, Не бий. Прошу тебе.
Що за херня?
Дурне хлопчисько. Друзів треба слухатися.
Довбаний псих!
Валіть.
-Я тебе вб'ю. -Давай. Бігом.
Затисни. Фінгал буде, але ти житимеш.
Зайдеш привести себе до ладу?
Я не знав, що робити.
Повертатися до школи було страшно. І додому йти я теж боявся.
А вам не здалося дивним, що цей чоловік просто з'явився і врятував вас?
Ні. Не здалося.
Саме тоді – ні.
Гівняний вигляд.
Мені теж дуже приємно.
Аріана жила в тому будинку?
Винаймала кімнату.
Яке було ваше перше враження від неї? Пригадаєте?
Це було давно.
Наче її завжди бракувало.
Та я це зрозумів, аж коли її побачив.
Барні й Клайд.
Барні?
Так нас називав Іцхак.
Через акцент не міг вимовити правильно.
Сильно затискай.
Так. Не бійся.
Додому ви не пішли?
Якийсь час мені здавалося...
Що я вдома.
Думаєте, Аріана з ним?
Я вам повторюю. Я не знаю, де вона.
Денні, ви справді готові взяти вину на себе?
Якщо Аріана не з'явиться, то велика ймовірність, що вас посадять.
Я спитаю ще раз. Де зараз Аріана?
Я ж сказав поліції, я не...
Що сталося з Іцхаком?
Це не єдині близькі вам люди, що зникли, правда ж?
Що сталося з Адамом?
Денні, де вони всі поділися?
У чому ви мене звинувачуєте?
ЯКЩО ВАМ ЧИ ЗНАЙОМІЙ ЛЮДИНІ ПОТРІБНА ПІДТРИМКА,
ВІДВІДАЙТЕ САЙТ APPLE.COM/HERETOHELP
Переклад субтитрів: Олена Любенко