הלכתי לפנסיון הישן שהוא גר בו.
סליחה, תוכלי להגדיר "הלכתי"?
נכנסתי.
מישהו הכניס אותך, לפחות?
הדלת הייתה פתוחה. זה עוזר?
לא. זו פריצה.
אופס.
מה את עושה, ראיה?
מצאתי את זה באח.
אתה מזהה אותה?
זו הנערה מרוקפלר סנטר.
אם התיאור מדויק, זו הנערה מרוקפלר סנטר.
רק רגע.
את חושבת... את חושבת שכל אלה קורבנות?
- בהשראת הספר "24 הפנים של בילי מיליגן" -
- מאת דניאל קייס -
את בטוחה שאת לא רוצה קולה?
אתה יודע שעוד לא שמונה בבוקר, נכון?
אז?
אנחנו לא חייבים לדבר על זה אם את לא רוצה.
אנחנו יכולים לשבת ולשתוק.
אם כבר, אז כבר.
אימא שלי נהגה להגיד את זה.
אישה חכמה.
כמה זמן לפני התקרית זה היה?
אולי נפסיק לקרוא לזה ככה?
מה היית מעדיף? הירי?
לא.
בסביבות שבוע.
אבל לא דיברתם על זה?
עדיין לא. -למה לא?
כי אני מניח שמה שהיא אמרה לי נתן לי את הרעיון מלכתחילה.
מה?
אם לא היינו יוצאים מהבית באותו בוקר,
כל זה לא היה קורה.
יש בחור אחד שאני מחבבת. ג'רום.
אני נפגשת איתו בחוץ. ואני מחבבת אותו מאוד.
והוא אותי וכל זה. מי לא היה מחבב אותי?
מי לא היה מחבב אותך?
ובכל פעם שאנחנו מתקרבים, אני מפשלת והורסת הכול.
"מתקרבים" בהקשר זה, זה כן "מזדיינים".
תודה מקרב לב על הערות השוליים.
בכל פעם שאני מתחילה להיקשר למישהו ככה, אני נעשית קרה.
אפילו הגוף שלי מתקרר.
אני מרגישה כאילו אני קלועה בקופסת ברזל והיא הולכת וקטנה.
אני מרגישה אותה עליי ואני לא יכולה לנשום.
זה כל מה שאני מרגישה. כל רגש אחר נעלם.
אם לא אצא ממנה, אמות.
כאמור, זה קורה רק כשאני ממש מחבבת מישהו.
אז בשורה טובה לסקס המזדמן, בכל אופן.
מה קרה לך?
בחייך. נראה לי שזה די ברור.
זה לא מדע טילים או משהו.
מי זה היה?
חבר של אבא שלי.
הוא היה נכנס לחדר שלי בלילה.
העניין הוא שהוא היה די נחמד בסך הכול.
אף פעם לא אמר שהוא אוהב אותי או משהו כזה.
סליחה. -זה בסדר. אני מבין.
עכשיו אתה בטח חושב שאני מגעילה, נכון?
כמו שאמרתי... אני מבין.
תגיד עוד משהו, דני סאליבן.
אחי, כשהוא היה ילד.
לא ידעתי שיש לך אח.
אין לי. היה.
אני מניח שיום אחד אדם פשוט לא עמד בזה יותר.
אני באמת מצטערת.
אבל אני לא חושב על זה הרבה.
אני לא ככה. הוא תמיד עליי.
קלטת מה עשיתי שם?
היה קשה לפספס.
אני מרגישה אותו על הכתפיים שלי, נושם עליי.
אני מריחה אותו.
ואז מגיעה קופסת הברזל והוא דחוס בתוכה יחד איתי.
אלוהים ישמור.
הוא לא הציע שום עזרה עד כה.
לכן אני תמיד בורחת.
אלא שאני אף פעם לא מצליחה לברוח רחוק מספיק.
הייתי עושה כל דבר כדי שהוא ייעלם.
דני, אתה לא חושב שהגיע הזמן שנדבר על מה שקרה לאדם?
לא.
בסדר, דני. אז מה הייתה התוכנית שלך?
רציתי לתת לארי הזדמנות שנייה...
להיות מאושרת.
וגם לי.
גם לך? באיזה מובן?
הזדמנות שנייה...
להציל משהו.
קדימה דני. זרוק לשלוש.
טוב. ככה קרוב. -דני, צלצלת?
מה קורה, ג'וני?
היי, אני הולך לשתות מים. -טוב.
מייק.
היי.
אז מה קורה, דני?
נראה לך שאוכל לדבר עם האיש שלנו?
מה?
בשביל זה אני כאן.
אתה משקיע את ההון, אני מתנהל מול הספק.
זו חלוקת העבודה. -כן. אני יודע.
אבל מה אם אני רוצה לקנות עוד משהו חוץ מגראס?
מה? קוק? אני יכול לארגן לך קוק. אתה חושב שכדאי להתחיל למכור קוק?
לא. אני לא רוצה להתחיל למכור קוק.
תראה, אני רק רוצה לדבר איתו, טוב?
הוא גר בברוקלין עכשיו. -אני יודע את זה.
תראה, זה ממש חשוב, טוב? אני רק רוצה לדבר איתו.
יו, מה אנחנו עושים? מדברים או משחקים כדורסל?
אני בא, אני בא. -אתה איש הכספים.
פגוש אותי ברכבת בשלוש. -תודה.
ניסע. -אל תגלה למייק.
יד על הכדור. קדימה, זרוק. יפה.
הוא לא ראה אותך מזמן, אז תן לי לדבר, טוב?
אמרת לו שאני מגיע, נכון?
תראו מי בא. התגעגעת אליי?
בואו.
אז מה המצב, אחי? -סתום את הפה.
מה אתם רוצים?
יום שישי הוא היום שלנו. היום לא יום שישי.
שבו.
סליחה.
רוצה שכטה? -לא.
יש בה קצת אבק מלאכים.
אני בסדר, תודה.
אז מה אתה רוצה?
אמרת משהו חדש. קוק?
הרווח השולי גבוה יותר, אבל אצטרך מקדמה גדולה יותר
אם אתה רוצה שאשיג את הסחורה.
תוכל להשיג לי אקדח? -מה?
מה זה צריך להיות? -דני, אתה רציני?
למה נראה לך שאני יכול להשיג אקדח?
אני יכול לשלם. -אתה יכול לשלם?
כן, אני יכול לשלם.
מה אתה אומר?
אתה עובד עליי?
בחיים לא נעבוד עליך. -לא...
סתמו ת'פה! אני חושב.
אתה באמת רוצה אקדח?
יש לי אקדח, אבל הוא יקר.
הוא יעלה לך הרבה יותר מכסף, כלבה.
לא. -שתוק.
תקשיבו לפריק.
יש לי 350 דולר כאן ועכשיו.
כסף לא יספיק.
אני לא יכול.
אתה לא יכול?
אני מסתכל על הפה שלך עכשיו,
ויש לי הרגשה שזו לא האמת.
זו הייתה טעות. סליחה שבזבזתי את זמנך.
אל תצטער. שב.
שב.
בבקשה, אולי פשוט תמכור לי את זה?
אני רוצה להבין. אתה בא לבית שלי,
אתה מבקש ממני נשק חם,
ואז אתה מתחצף? -אין לי כוונה להתחצף, טוב?
זה מה שאתה עושה, דני. אתה מתחצף אליי.
אז אתה רוצה את האקדח או לא?
אעשה לך ביד. -לא, דני.
מה החלטת? אין לי יום שלם.
אעשה לך ביד.
תעשה לי ביד?
תראו מי נהיה לי פה גברת חסודה.
בסדר. תעשה לי ביד.
החבר שלי לא אוהב עניינים בבית.
בוא.
זה קשקוש, דני. אתה בכלל לא אוהב גברים.
זה לא יהפוך אותי להומו, ג'וני, טוב? אני ממש צריך את האקדח.
למה? -פשוט תסמוך עליי.
תסמוך? מה זאת אומרת "תסמוך עליי"? סמוך עליי.
אני מכיר את אנג'לו. אתה לא רוצה להתקרב אליו בצורה הזאת.
מה כל הלחשושים האלה? תפסיקו עם זה. אנחנו ברחוב.
בוא נלך הביתה.
דני. -אתה מקנא?
לך תזדיין. תעשה מה שבראש לך. אני לא בעניין.
אתה בא או מה?
כן. חכה לי.
בוא הנה. יש יותר פרטיות.
- אתר בנייה -
- לא להיכנס! -
אתה ממש רוצה אותו, הא?
איפה הכסף?
כן. כאן.
אתה ממש רוצה את האקדח, הא? אתה צריך אותו?
כן. אני צריך אותו. כן.
בסדר. אז קדימה. אתה יודע מה אני רוצה.
לא, לא, לא. תכרע.
אני רוצה שתמצוץ לי.
אמרת שאני יכול...
כלבה, אל תגיד לי מה אמרתי.
אני אומר לך שאני רוצה שתמצוץ לי.
אתה מבין אותי?
עכשיו פתח את הפה היפה שלך. פתח אותו. פתח את הפה היפה שלך.
כן. עכשיו תכרע כמו שאמרתי לך.
תכרע!
כן, ככה.
כן.
אתה יודע מה לעשות.
לא, אני לא יודע איך... -שיהיה, פריק.
בבקשה.
תקשיב לי.
אם תצרח, אני אפוצץ לך את הראש.
אתה שומע אותי?
השוטרים לא יעשו כלום. מבחינתם, זה מתרומם אחד פחות שיטריד אותם.
אני אעשה את העבודה שלהם במקומם. נכון? -נכון.
תפתח. תפתח. תפתח. כן. ככה.
עכשיו תתחיל.
תפתח את הפה היפה שלך.
האף שלי.
רוץ! רוץ! -האף שלי!
האף שלי!
שברת לי את האף! -קדימה.
זו הרכבת שלנו? -כן. עלה, עלה.
לכל הרוחות.
לעזאזל. -לקחת אותו?
לקחתי אותו...
לקחתי אותו.
אלוהים אדירים.
ראית את הפנים שלו?
האף שלו נשבר לגמרי. "האף שלי..."
נהרות של דם. לעזאזל. -אלוהים.
אני לא מאמין שחזרת, אחי.
היי.
בבקשה...
למה אתה מתנהג מוזר?
למה את מתכוונת?
איפה היית?
בשום מקום.
הלכתי להביא לך מתנה.
תראה, העובדה שדיברנו אתמול בבוקר
לא הופכת אותנו לזוג מאוהב.
טוב, בסדר. תראה לי.
לכל הרוחות.
הוא לא נועד לשימוש.
חשבתי שאם יהיה לה נשק היא תרגיש מוגנת יותר,
ורציתי לעזור לה.
רק רציתי שיהיה לה.
נו, מוצא חן בעינייך? -זה מה שאתה נותן לי?
כן.
בשביל מה אני צריכה אקדח?
כדי שלא תפחדי כל הזמן. למקרה שהוא יחזור, את יודעת?
זה מקסים באופן מוזר.
גנבת אקדח בשביל אריאנה, כדי שהיא לא תשתמש בו?
ברור שאני יודע איך זה נראה. אבל אני אומר לך את האמת.
באנג.
ידיים למעלה, בן זונה.
אני אפוצץ לך את הראש.
אני לא רוצה אותו.
תיפטר ממנו, טוב?
ניסית בכלל להיפטר ממנו?
לא.
טוב. אני רוצה לעבור שוב על מה שאתה מספר לי.
תקפת מישהו... -ג'וני תקף.
כדי לגנוב אקדח. אקדח שלא הייתה לך שום כוונה להשתמש בו...
אבל שמרת אותו עד שהשתמשת בו בתקרית ירי.
לא יריתי באף אחד.
אתה מבין איך מנקודת המבט שלי
כל זה עלול להיראות כאילו זה היה הרעיון שלך מההתחלה?
אלוהים ישמור!
בוקר טוב. -לעזאזל. בוקר טוב.
עדיף שלא תשאיר את זה בחוץ.
של אנג'לו, אני מניח?
ג'וני סיפר לי מה קרה.
ביצים מפלדה יש לו, לבחור הזה.
טיפש כמו נעל אבל ביצים מפלדה.
אולי כדאי שתעשה כביסה, לא?
כלומר, אם אתה מקווה לזיין פעם.
על מה אתה מדבר?
אנבל.
אמרת לה יום חמישי בבוקר.
אנבל בדרך לכאן?
זה קורה לך הרבה?
זה אירוע שכיח שאתה שוכח דברים?
למה את חוזרת ושואלת את זה?
אנשים שוכחים דברים כל הזמן.
פשוט הזיכרון שלי לא משהו.
את לא רוצה לכתוב את זה בפנקס שלך?
לא.
בוקר טוב.
היי. תיכנסי.
מה נעשה היום?
עפיפון?
אתה אומר את זה בלי ההתלהבות המתבקשת למראה עפיפון.
קבלי את התנצלותי, אני לא חובב עפיפונים.
כולם אוהבים עפיפונים.
מסתבר שלא כולם.
מקרה קשה, הא?
אני אצליח לשנות את דעתך.
לא סביר. שמעי, פשוט עפיפונים הם לא...
אני מת על עפיפונים.
כן. כצפוי.
את כל כך סטודנטית עכשיו.
כן.
את אוהבת את זה?
כן. אבל זה לא מה שציפיתי, אתה יודע?
אתה רצית ללמוד?
כן, אני חושב שרציתי.
ואחר כך לא רציתי, כנראה.
למה? כי פרשת מהלימודים?
לא, זה פשוט הפסיק להיות משהו שעתיד לקרות.
השרוך שלך.
לעזאזל.
אני אקשור.
תודה.
אתה עדיין יכול ללמוד.
את חושבת? -כן.
עזור לי לקום. נרדם לי התחת.
אתה כבר מוכן להעיף עפיפון? -בטח.
טוב.
אתה יודע, לא הייתי בטוחה.
אבא שלי רצה שאלך.
ללמוד בקולג'? -כן.
דווקא יצא סבבה.
נראה לי שאתה תיהנה.
כן, דווקא בא לי ללמוד בקולג'.
באמת? -כן, זה יכול להיות כיף.
מה תלמד?
פעם ציירתי הרבה.
אני זוכרת. -אני עדיין מצייר.
אז אולי אלמד אמנות. לא יודע.
יכול להיות מגניב.
דני סאליבן, אמן מפורסם.
מצלצל יפה.
אין לדעת.
זה יכול לקרות.
קדימה, קדימה חובב עפיפונים!
אוי ואבוי.
לעזאזל. אוי...
אוי ואבוי. לעזאזל.
רוצי, רוצי.
אז זה רשמי. אני חובב עפיפונים עכשיו.
אמרתי לך.
יש עוד מישהו בבית?
אני מקווה שלא.
סגור את הפה. זה לא מנומס.
תייבש אותם, בבקשה.
כן, גברתי. רוצה בירה?
יש לך משהו חזק יותר?
בטח. תני לי רק... -רגע, מעל המקרר, נכון?
כן. -אני זוכרת מהמסיבה שלך.
נקווה שאתה צודק ואין עוד אף אחד בבית.
טוב.
אלוהים...
אנבל, מצאת?
אנבל?
אלה שלך?
כן, אבל זה שום דבר.
הם סתם... -דני, הם מדהימים.
באמת? -כן. לעזאזל. כן. וואו.
זו אימא שלי.
וואו.
מישהו מגיע.
לא שמעתי כלום. -תביאי את המכנסיים שלך.
תביאי את המכנסיים. מהר. -טוב.
בואי כבר. בואי כבר. -מכנסיים!
שמעת על לוסיאן פרויד?
הוא צייר.
אולי נלך לספרייה מחר.
אוכל להראות לך דברים.
כן, אני אשמח.
באמת?
כן.
טוב.
לאבא שלי יש חבר שהוא מרצה לאמנות בברוך קולג'.
אוכל להראות לו את זה?
באמת?
כל הזמן אתה אומר כך.
כל הזמן אני מרגיש כך.
זה בסדר.
אתה ממש טוב, דני.
תודה.
זה בסדר.
אני צריכה להראות לך משהו קודם, טוב? -כן.
טוב.
אפשר לשאול ממך חולצה?
בטח. שם.
טוב.
לא במגירה הזאת. סליחה, בזאת... כן.
מה יש לך שם? עיתונים גסים?
דני?
דני, מה קרה באותו לילה?
רק הלכנו לישון.
בחייך, דני.
מה קרה בבית ההוא?
איפה אתה, לעזאזל, פריק?
שברת לי את האף.
לעזאזל. אנבל.
אנבל.
אנבל, קומי. קומי. -מה? מה?
מה קרה? אתה בסדר? -זה בסדר. קומי.
דן, איפה אתה?
מי זה. -לא משנה.
מה קורה? -תיכנסי לארון.
דני, אתה מפחיד אותי. -זה בסדר.
תיכנסי לארון. -מה... דבר איתי.
מה קורה? -אנבל.
תפסיקי, בבקשה. תפסיקי לדבר.
הוא מחפש אותי, לא אותך. תישארי כאן.
את תהיי בסדר.
זה בסדר. -טוב.
אני שומע אותך למעלה!
אני רוצה את האקדח שלי ואני רוצה את התחת המזוין שלך.
לעזאזל.
אנג'לו, אני אחזיר לך את האקדח.
אתה יכול לקחת אותו. אני רק... לעזאזל.
אני מצטער, טוב? אני מצטער...
אתה מצטער?
מצטער, בן זונה? אתן לך סיבה להצטער.
אני במקומך לא הייתי מתחבא.
זה רק יחמיר את המצב.
מה יש לנו כאן? -לא! לא!
כן. סתמי את הפה. -לא!
מי את, לעזאזל? -דני...
דני! דני! דני! -מה יש לנו כאן?
חיפשת את זה? -בבקשה.
לא, בבקשה.
מי כלבה עכשיו?
-לא.
לא...
אתה הכלבה.
השתנת על עצמך.
רוץ! -טוב.
את מוגנת עכשיו.
אנבל, זה בסדר.
את מוגנת עכשיו. הוא הלך.
אנבל, זה בסדר. -אל תיגע בי.
תתרחק ממני... -את מוגנת. זה בסדר...
תתרחק!
אנבל, בבקשה. -תתרחק ממני!
עזוב אותי. -ילד טיפש!
הכנסת אקדח לבית שלי. -יצחק...
למה? תראה מה נאלצתי לעשות בגללך.
מה הולך כאן? -הוא הביא הנה אקדח.
הוא הביא אותי לי.
גם את חלק מזה?
הפרת את החוקים שלי, אתה צריך לעזוב.
יצחק. -אני מצטער.
אתה לא יכול לגרש אותי.
היום.
שניכם.
אני כל כך מצטער.
כן, התנצלויות לא נותנות לך קורת גג, נכון?
לעזאזל.
היי.
דני, למה אתה עדיין בבית הזה?
בוא הביתה. אימא שלך מתגעגעת.
נוכל לדבר על המצב.
עשה מה שנוח לך.
אני מצטערת.
ניסיתי לשכנע אותו להשאיר גם אותך.
אתה יודע, אולי צדקת כשקנית אקדח.
באמת?
היית אומר שהרגשת
שאריאנה תמרנה אותה כדי שתעשה מה שהיא רצתה שתעשה?
לא באותו זמן.
ועכשיו?
אולי.
מה אם אגמור עם זה?
כן, מה אם?
מה אם אדע שהוא לא יבוא לחפש אותי לעולם?
אז אולי סוף סוף יהיו לך חיים.
כן.
יצחק באמת מחביא דברים במגירת הגרביים שלו.
אתה מאמין?
זה היה רק ליתר ביטחון.
מה אם אני לא אחכה?
מה אם אבהיל אותו קודם, כדי שאדע שהוא לא יחזור לעולם.
אבל רק אבהיל אותו, נכון?
אבל מאוד. אף אחד לא צריך להיפגע.
אני רק רוצה להבהיל אותו כמו שהוא הבהיל אותי.
אבל לא אוכל לעשות את זה לבד.
מה שלא מספרים לך זה שכשאתה עושה משהו מטורף,
בזמן אמת אתה לא מרגיש שזה מטורף.
אז מה בדיוק הייתה התוכנית?
לנופף באקדח. לירות מעל לראש שלו.
להבהיל אותו.
התקרית עם אנג'לו, יצחק שגירש אותך מהבית,
יכול להיות שהרגשת שהגעת לגבול מסוים?
אולי הרגשת שאתה חייב לתקוף?
שוב את מתארת את זה כאילו רק אני הייתי שם.
לא עשיתי את זה לבד. את יודעת את זה.
תודה.
אריאנה אמרה לך איפה תמצא אותו?
את הגבר שאנס אותה?
היא אמרה שהוא אוהב ללכת להמר בימי שישי אחרי העבודה.
זה לא נשמע לך מוזר?
לא. למה מוזר? הרבה אנשים הולכים להמר. זה...
חשבתי שזה סתם צירוף מקרים.
מי זה היה?
היי! עצור!
דני, מי זה היה?
זה היה מרלין.
איך זה יכול להיות מרלין, דני?
דני, מה אתה עושה? תירה בו!
אשאל אותך שוב.
איך ייתכן שהאיש שאנס את אריאנה הוא אביך החורג?
אני לא יודע.
חשבתי שאולי מרלין הכיר את אבא שלה.
אתה ואריאנה גרתם באותו בית. איך זה קרה?
צירוף מקרים?
נראה לא סביר, נכון?
בחייך, דני. ודאי חשבת על זה, נכון?
איך זה אפשרי? -מה את רוצה שאומר?
אני לא רוצה שתגיד כלום.
שכל מה שקרה היה מתוכנן מלכתחילה? זה העניין?
ואם זה נכון?
מה? -מתוכנן. מה הייתה התוכנית?
קח את זה. קח את הדרכונים.
לך תמצא את אבא שלך.
זה לא ברור?
זה מה שהם רצו ממני כל הזמן.
מהרגע שהם הופיע בבית ההוא,
הם רצו שאלך למצוא את אבא שלי.
אז זה מה שעשיתי.
- אם אתם או מישהו שאתם מכירים זקוקים לתמיכה -
- פנו ל-APPLE.COM/HERETOHELP -
תרגום: גלית אקסלרד